Справа № 404/9684/23 
Номер провадження 2/404/2411/23 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:
головуючої судді – Варакіної Н.Б.
за участю секретаря – Кірової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2023 року Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що звернулась в суд з позовами до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментах (справа 
№ 404/6780/23) та про зміну розміру аліментів, рішення по яким ще прийнято. Вказує, що у 2021 році спільній дитині сторін – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була проведена операція серця, у зв`язку з чим вона потребує вживати більше вітамінів, харчуватися якісною їжею, що потребує більших матеріальних витрат. Крім того, вказує, що у зв`язку з розладами травлення дитина потребує спеціального харчування та безглютенову і безлактозну дієту. Додаткові витрати складаються також з витрат на здачу аналізів на глютен та лактозу кожні шість місяців. З цих підстав просить стягнути з ОСОБА_2 78 348,87 грн. додаткових витрат на дитину в період з травня 2021 року.
Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
09.02.2024 та 23.09.2024 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 від посади, розпорядження від 07.05.2025 № 768, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддею Варакіну Н.Б.
Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького Варакіної Н.Б. від 14 липня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину прийнято до свого провадження.
11 лютого 2026 року від представника Відповідача – адвоката Калінка-Бондар О.Б. надійшли письмові пояснення щодо предмета судового розгляду, у яких вона просить відмовити у задоволенні позову через недоведеність ОСОБА_1 наявності особливих обставин для стягнення додаткових витрат на утримання доньки сторін.
Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.04.2016, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2019 у справі 
№ 404/862/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2019 у справі 
№ 404/863/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04.02.2019 року та продовжуючи до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2024 у справі 
№ 404/7127/23стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з консультативним висновком Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова» № 65323 від 27.04.2021 ОСОБА_3 встановлено діагноз Відкрита артеріальна протока. Рекомендована операція із закриття відкритої артеріальної протоки оклюдером.
У відповідності до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2448 від 09.06.2021, у ОСОБА_3 діагностовано: Вроджена вада серця. Відкрита артеріально протока.
08.06.2021 проведено операцію – закриття відкритої артеріальної протоки оклюдером. Надано лікувальні та трудові рекомендації наступного характеру: спостереження кардіолога за місцем проживання; обмеження фізичних навантажень; контроль через 1-3-6 місяців.
Відповідно до консультативного висновку від 07.09.2021, ОСОБА_3 рекомендовано спеціальне скринінгове обстеження з метою виявлення серцево-судинних хвороб. Даних за ваду серця немає. Стан після хірургічного втручання.
Згідно з довідкою від 31.12.2021, виданою ФОП « ОСОБА_5 », ОСОБА_3 рекомендована фізична реабілітація внаслідок діагнозу вроджена вада серця, стан після операції.
Згідно виписки з історії розвитку (01.112) дитини ОСОБА_3 , гастроентерологом дитячої обласної лікарні встановлено непереносимість глютену без ціліакції і лактозна недостатність. В 2019 році загострення розладів травлення з ацетонамічним синдромом і госпіталізація до стаціонару. 08.06.2021 проведена операція в інституті ім. Амосова – ендоваскулярне закриття відкритої артеріальної протоки оклюдером.
Відповідно до доповнення до виписки з історії розвитку (01.112) дитини ОСОБА_3 , у 2018 році офіційне лабораторне підтвердження наявності антитіл до гліадину (клейковини/глютену) і непереносимості лактози. Основою лікування є відмова від вживання молока та маломістких продуктів. Аналізи на непереносимість глютену двічі на рік, аналіз на непереносимість лактози один раз на рік.
Довідками № 478 від 08.12.2020, № 36 від 05.12.2021 та № 79 від 29.07.2022 підтверджується потреба ОСОБА_3 в домашньому догляді.
У відповідності до довідки № 01-30/75 від 24.06.2021, виданої ДНЗ (ясла-садок) 
№ 24 «Вогник» ім. В.О. Сухомлинського комбінованого типу, вихованням ОСОБА_3 займається мама. Оплату за харчування дитини в дитячому закладі здійснює мама, доказом чого є квитанції по оплаті.
Згідно довідки КЗ «Академічна гімназія Кропивницької міської ради» № 181 від 01.11.2023, оплату за харчування ОСОБА_3 в гімназії здійснює мама, доказом чого є квитанції по оплаті.
З довідки Спортивного клубу «Школа шпагату Лізи Горлової» № 4 від 30.06.2021 вбачається, що з 01.09.2020 по травень 2021 року членські внески за ОСОБА_3 сплачувала ОСОБА_1 .
Разом з позовною заявою та відповідними клопотаннями про долучення доказів, Позивачкою було додано ряд фіскальних чеків, накладних та розрахункових квитанцій, якими вона обґрунтовує понесення додаткових витрат на дитину.
У позовній заяві Позивачка вказує, що витрати на проведення ОСОБА_3 операції на серці становлять 6 000,00 грн. Внаслідок проїзду до міста Києва для проведення операції вона також понесла додаткові витрати на пальне, що підтверджується чеками. Після операції дитина потребує вживати більше вітамінів, харчуватися якісною їжею. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які платіжні документи, що підтверджують сплату ОСОБА_1 6 000,00 грн. за проведене дитині сторін оперативне втручання.
Товарним чеком № А1-Рз-0011428 від 07.06.2021 підтверджується купівля медикаментів у аптеці № 1 за адресою АДРЕСА_1 , на загальну суму 1 094,40 грн., однак встановити, хто є платником за вказані лікарські засоби неможливо.
Фіскальними чеками № 159003 та № 159032 від 08.06.2021 доводиться купівля медикаментів, однак встановити платника також неможливо.
Суд звертає увагу, що з наданих доказів неможливо встановити факт понесення ОСОБА_1 витрат на операцію дитини у розмірі заявленої суми, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які документи у вигляді лікарських призначень, рецептів тощо, які б підтверджували необхідність купівлі відповідних лікарських засобів для ОСОБА_3 .
Щодо витрат позивачки на проїзд до міста Києва, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні фіскальні чеки від 26.04.2021, 27.04.2021, 07.06.2021, 09.06.2021, 07.09.2021, якими підтверджується купівля скрапленого газу на автозаправних станціях. Разом з тим, вказані чеки самі по собі не доводять купівлю пального як ОСОБА_1 , так і в цілях проїзду до міста Києва для здійснення оперативного лікування ОСОБА_3 .
Крім того, зважаючи на заявлені позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини саме з травня 2021 року, то фіскальні чеки від 26.04.2021 та від 27.04.2021 на придбання пального не можуть вважатися належними та достовірними доказами, адже не містять відомостей щодо предмету доказування.
У постанові від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20 Верховний Суд зазначив, що виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, зокрема, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Постановою Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 756/11185/20 залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким встановлено, що відвідування басейну, логопеда, придбання літератури, ліків, одягу, іграшок, оплата розваг та пальногодля автомобіля не пов`язані з особливими обставинами, а є поточними витратами на дитину, які можуть бути понесені батьками та охоплюються утриманням у вигляді аліментних зобов`язань.
Також Позивачка зазначає про необхідність здачі ОСОБА_3 аналізів на глютен та лактозу кожні півроку та УЗД серця.
Суд критично оцінює вказані доводи Позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б підтверджували необхідність у проведенні такого виду досліджень дитині сторін, а саме лікарські рекомендації, призначення, тощо.
Так, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 
№ 2448 від 09.06.2021, ОСОБА_3 надано лікувальні та трудові рекомендації наступного характеру: спостереження кардіолога за місцем проживання; обмеження фізичних навантажень; контроль через 1-3-6 місяців.
У консультативному висновку від 07.09.2021 в графі «Рекомендації» зазначено наступне. Уникнення контакту з інфекційними хворими протягом року після оперативного втручання. При гіпертермії більше 37,5С – антибіотикотерапія. Обмеження фізичних навантажень 6 міс. після оперативного втручання. Амбулаторне лікування під наглядом лікуючого лікаря. Повторна консультація з ЕКГ та направленням через 6 місяців.
У довідці від 31.12.2021, виданій ФОП ОСОБА_5 , в якості рекомендацій вказано лише про фізичну реабілітацію.
Отже, з післяопераційної медичної документації неможливо встановити потребу ОСОБА_3 у здійсненні УЗД серця як кожні 6 місяців, вартість таких досліджень, тому твердження Позивача в цій частині не підтверджуються належними та достатніми доказами.
В матеріалах справи наявна також виписка з історії розвитку (01.112) дитини ОСОБА_3 та доповнення до виписки, складені ФОП ОСОБА_5 . Однак, Суд сприймає вказані докази критично з огляду на наступне. У виписці з історії розвитку наявні наступні записи:«В 2018 році звернення до дерматолога з висипанням на шкірі, раною на язиці, покраснінням та висипами на статевих органах, чи попередньо встановлено грибкове ураження язика та статевих органів, та направлена до гастроентеролога. Гастроентерологом дитячої обласної лікарні встановлена причина розладів травлення і алергій – непереносимість глютену без ціліакії і лактозна недостатність…У зв`язку з початком війни до м. Києва в інститут ім. Амосова їхати небезпечно, кардіологом дитячої лікарні ім. Шевченка ОСОБА_6 рекомендовано після ендоваскулярного закриття відкритої артеріальної протоки оклюдером робити ЕКГ та УЗД робити до 2-х років кожні 6 місяців, після 1 раз на 1 рік».
При цьому, як слідує з доповнення до виписки з історії розвитку дитини ОСОБА_3 : «Дитина після вроджених вад серця (стан після операції введення оклюдера) має глютенову та лактозну непереносимість. Аналізи на непереносимість глютену двічі на рік, аналіз на непереносимість лактози один раз на рік, направлення гастроентеролога».
Суд зауважує, що вказані документи за своїм змістом суперечать один одному – у виписці йде мова про виникнення у ОСОБА_3 непереносимості глютену і лактози у 2018 році, а у доповненні до виписки в частині підстав виникнення цих захворювань зазначено уже про вроджені вади серця, які згідно інших наявних в справі документів, були діагностовані у дитини в 2021 році.
Щодо необхідності проведення аналізів на глютен та лактозу, суд зауважує, що наданих позивачем доказах взагалі не зазначено про медичні документи, які стали підставою для відповідних висновків, як і не додано їхні копії до матеріалів справи. Виписка з історії розвитку ОСОБА_3 є медичним документом, що містить своєрідний «підсумок» даних про стан здоров`я дитини, встановлені діагнози, проведене лікування. Фактично, така виписка узагальнює всі отримані протягом життя та перенесених захворювань дитини медичні документи, але не може підміняти їх.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували позицію сторони Позивача в частині потреби в систематичних лабораторних дослідженнях щодо глютену, лактози та УЗД серця.
Судом не можуть бути взяті до уваги рахунки, виставлені ОСОБА_3 Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» від 14.02.2019, 20.08.2019 та від 17.02.2020, які за своїми часовими проміжками виходять за межі заявлених позовних вимог, тому не містять інформації щодо предмета доказування по справі.
Судом також не беруться до уваги фіскальні чеки від 29.12.2021, від 18.04.2022, від 02.11.2022, від 03.07.2023 на УЗД діагностику та від 24.03.2022 на ехокардіографію, оскільки з фіскальних чеків неможливо зрозуміти, кому була надана відповідна медична послуга та хто був її платником. З тих самих підстав не можуть також вважатись належними і достовірними доказами понесення відповідних витрат копії фіскальних чеків, виданих стоматологічним кабінетом 14.12.2022 та 07.02.2023.
Щодо наявних в матеріалах справи результатів огляду ОСОБА_3 лікарем ОСОБА_5 та фіскальних чеків від 23.11.2022, 29.11.2022, 17.04.2023, 21.04.2023, 07.09.2023, 14.09.2023, 18.09.2023, 13.10.2023 та від 06.11.2023, Суд зазначає, що хоч ці витрати і пов`язані із наявними у ОСОБА_3 скаргами на стан свого здоров`я, однак вказані хвороби не можуть вважатись хронічними, а лише підтверджують придбання медикаментів першої необхідності, тому в розумінні Сімейного кодексу України та практики Верховного Суду витрати на лікування в цій частині не є додатковими.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17 зазначив, що відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено поліпшення матеріального становища відповідача, та правильно виходили з того, що вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування не є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків.
У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19 Суд зазначив, що наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Щодо відшкодування ОСОБА_2 половини вартості ремонту технічних пристроїв у розмірі 310,00 грн; половини вартості витрат на лікування; відвідування секцій та позашкільних закладів у розмірі 1 000,00 грн, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ці витрати не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.
Позивачка вказує також і на потребу ОСОБА_3 у спеціальному харчуванні у вигляді прийому продуктів харчування, вільних від глютену та лактози.
На підтвердження вказаного надає фіскальні чеки на купівлю відповідних продуктів харчування у період з травня 2021 року по листопад 2023 року. Однак, Суд звертає увагу на ряд обставин. Потреба у безглютеновому та безлактозному харчуванні підтверджується виключно випискою з історії розвитку (01.112) дитини ОСОБА_3 та доповненням до виписки, складеними ФОП ОСОБА_5 , які суд оцінює критично. Жодних інших медичних документів, які б визначали потребу ОСОБА_3 у відповідному спеціальному харчуванні, матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять також даних про те, що продукти харчування, придбані Позивачкою, є лікувальним (життєво-необхідним) харчуванням для дитини сторін. Позивачкою також не доведено і ту обставину, що вартість відповідних продуктів харчування без вмісту глютену та лактози є значно дорожчою за вартість звичайних продуктів харчування,які мають отримувати діти відповідного віку, що свідчило б про потребу у стягненні відповідних витрат з Відповідача. Крім того, харчування – базовий аспект, який зазвичай покривається аліментними зобов`язаннями батьків. Судом встановлено, що ОСОБА_2 починаючи з 04.04.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття сплачує аліменти на її утримання на користь ОСОБА_1 – спочатку в твердій грошовій сумі, а з 12.03.2024 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) .
Таким чином, стороною Позивача не доведено, що витрати на придбані продукти харчування відносяться до додаткових витрат в розумінні положень ст. 185 СК України, адже позивачем не надано доказів, що придбання саме такого харчування є таким, що визнається необхідним для забезпечення життєдіяльності дитини сторін, є лікувальним, або ж таким, вартість якого є вищою ніж вартість продуктів харчування для дітей такого віку, що не мають означених вище захворювань в анамнезі.
В контексті харчування суд також звертає на увагу на наступне.
Позивачкою, серед іншого, заявляється про понесення додаткових витрат на харчування ОСОБА_3 у Комунальному закладі «Академічна гімназія Кропивницької міської ради» в розмірі 1 840,00 грн. (платіжні інструкції від 04.09.2023, 12.10.2023, 09.11.2023. Вказані витрати Суд також не вважає такими, що можуть бути віднесені до додаткових. Як вбачається з довідки КЗ «Академічна гімназія Кропивницької міської ради» № 181 від 01.11.2023 та характеристики дитини сторін з вказаного закладу освіти, не вбачається наявність якогось спеціалізованого режиму харчування у ОСОБА_3 , яке б вимагало понесення додаткових витрат з боку батьків.
Згідно з постановою Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20, на яку посилалась позивачка в своїх процесуальних документах,було встановлено, що «з врахуванням наявності хвороб, остання потребує спеціалізованого харчування та догляду, а тому укладено з договори ПДЗ «Кіндерсад» міста Тернополя в особі від 05 серпня 2019 року та від 01 січня 2018 року щодо відвідування приватного дитячого садочка, який, із урахуванням індивідуальних потреб дитини, зобов`язався надавати особливе харчування та догляд, оскільки дитячі садочки комунальної власності не можуть забезпечити необхідного харчування, із врахуванням рекомендованих особливостей».
У вказаній справі, рішення по якій були предметом перегляду Верховним Судом, потреба дитини в спеціалізованому харчуванні та догляду була доведена відповідними медичними документами, а сама дитина навчалась у приватному закладі освіти, який до того ж взяв на себе зобов`язання із забезпечення особливого харчування, оскільки садочки комунальної власності не можуть забезпечити необхідного харчування.
У свою чергу, спірні правовідносини, що розглядаються судом в даній справі, мають інші фактичні обставини. Потреба дитини в спеціалізованому харчуванні не доведена доказами, які в своїй сукупності дозволяли б встановити таку обставину, а наявні в матеріалах справи документи із закладу освіти не доводять факт забезпечення ОСОБА_3 спеціалізованим харчуванням. Тому, на переконання суду, ці витрати охоплюються аліментними зобов`язаннями ОСОБА_2 .
У постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 вказано, що витрати позивача на поїздки та відпочинок, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування та солодощів для дитини, у тому числі під час відпочинку дитини з батьком, та витрати на освітні послуги у ТОВ «Заклад освіти «Астор» з жовтня 2019 року - до березня 2021 року і навчання дитини з метою здобуття освіти в приватній школі, не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України.Вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто аліментами.
Аналогічні висновки Суд робить і у відношенні з витратами на купівлю шкільного приладдя, меблів та одягу, які відображені у фіскальних чеках від 26.07.2022, 03.09.2022, 07.11.2022, 18.08.2023, 03.09.2023, 24.10.2023, рахунку від 04.08.2022 та розрахункових квитанціях від 28.09.2022, 26.12.2022.
Як зазначає позивач у позовній заяві, для розвитку дитини вона була змушена купувати всі канцелярські прилади, а також меблі для її навчання та розвитку. Однак, суд звертає увагу, що відповідні речі є звичайною, базовою необхідністю для дитини відповідного віку, та у випадку з ОСОБА_3 , їх купівля не обумовлена створенням якихось спеціальних умов для навчання чи розвитку дитини.
У постанові від 30 січня 2020 року в справі № 484/2230/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків: встановивши, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення місцевого суду та відмову у задоволенні позову в цій частині. Саме по собі навчання дитини у шкільному навчальному закладі не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами.
У постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 201/15248/16-ц було зроблено висновок, що оздоблення кімнати дитини не є додатковими витратами в розумінні діючого законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 1/2 витрат на придбання меблів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20 зазначив таке. Установивши, що витрати, які позивач віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, були понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дитини. Доводи касаційної скарги, поданої представником - адвокатом про те, що схильність дитини до поглибленого навчання та вивчення точних наук є позитивним фактом, який має враховуватися, як особлива обставина, що потребує додаткових матеріальних витрат, є необґрунтованими, оскільки підготовка до ЗНО, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.
З матеріалів справи вбачається також і те, що ОСОБА_3 відвідує Спортивний клуб «Школа шпагату Лізи Горлової», на підтвердження чого Суду надана відповідна довідка № 4 від 30.06.2021 та фіскальні чеки за період з січня по грудень 2022 року.
Потребу у відвідуванні спортивного клубу обґрунтовується позивачкою необхідністю у занятті спортом відповідно до довідки від 31.12.2021.
Однак, як встановлено судом, згідно з вказаною довідкою, виданою ФОП « ОСОБА_5 », ОСОБА_3 рекомендована фізична реабілітація внаслідок діагнозу вроджена вада серця, стан після операції. Тобто, у цій довідці зазначено лише про фізичну реабілітацію, а жодних відомостей про потребу у занятті спортом вона не містить. Крім того, надані позивачкою фіскальні чеки про здійснення оплат на рахунок ФОП « ОСОБА_7 », не дають встановити особу-платника та особу, на користь якої сплачуються відповідні внески.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц вказав, що відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
У постанові від 19.04.2023 по справі № 760/10847/20-ц Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дітей викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дітей особливих здібностей до занять з водного спорту, атлетики чи гімнастики, а також необхідністю їх оздоровлення та відпочинку біля моря. Регулярне відвідування дітьми басейну, придбання спортивного комплексу для вправ «Жирафчик двосекційний», поїздки з дітьми до моря на відпочинок тощо, не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Крім того, позивачка не довела можливість відповідача сплачувати такі витрати.
За наведеної вище практики Верховного Суду, витрати на відвідування спортивної секції не можуть відноситись до особливих обставин, які можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Подібні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20-ц, від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17, від 12.12.2019 у справі
№ 756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20.
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення».
Таким чином, ОСОБА_1 не доведено наявності особливих обставин для стягнення додаткових витрат на утримання доньки сторін, а відтак Суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.
Судові витрати у справі залишити по фактично понесеним за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.
Рішення суду складено 10.03.2026. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Б. Варакіна