Головуючий у суді першої інстанції: Коляденко П.Л.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 753/9226/25
провадження №33/824/763/2026

10 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою суду ОСОБА_1 , яка є інвалідом 2 групи, звільнено від сплати судового збору на підставі п.9, ч.1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір».  
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 17 квітня 2025 року о 18 год. 15 хв., рухаючись по вулиці Архітектора Вербицького у м. Києві, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, керувала автомобілем марки «AudiQ5», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря нарколога, відмовилась, чим порушила п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення просила постанову суду скасувати, а справу щодо неї закрити. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відзначила, що суд не з`ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, уд не врахував, що працівники поліції, з огляду на їх повноваження, визначені ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», не мали права вимагати у неї документи на право керування транспортним засобом, а також реєстраційний документ на транспортний засіб, яким вона керувала.
Крім того, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції повинні були встановити в її діях склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, за результатами огляду місця події працівниками поліції факту ДТП за участю ОСОБА_1 та іншим водієм, який ініціював виклик поліції, не зафіксовано. Відтак, підстав проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння не було. Також звертала увагу, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться, насамперед, на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів, і лише у разі відмови водія або незгоди з результатами такого огляду - у медичному закладі. Водночас, на її думку, під час пропозиції пройти огляд, поліцейськими було порушено встановлений порядок, огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер» їй не пропонувався. Процедура видачі направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я працівниками поліції також була порушена. Так, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що направлення на огляд працівниками поліції не видавалось, а відповідне рішення про оформлення направлення вони прийняли лише після відмови від огляду. Вказувала також на відсутність у неї ознак алкогольного сп`яніння, а відтак і на безпідставні пропозиції працівників поліції на проведення огляду. Зауважила, що в день складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, вона була в хворобливому стані і здійснила полоскання горла розчином «Фітодент», що містить спирт.
Апелянт звернула увагу суду, що всупереч вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, працівниками поліції не було долучено пояснення двох свідків для підтвердження її відмови від проходження огляду. З відео, долученого до матеріалів справи вбачається, що свідки такої відмови були, однак один із правоохоронців, звернувся до присутніх зі словами: «Так, свідки в сторону», тим самим відсторонюючи потенційних свідків, які могли б надати свої пояснення. Пояснення у справі надав лише один свідок, який на думку апелянта, є заінтересованою особою. Протокол про адміністративне правопорушення щодо неї складено з численними порушеннями. Так, з протоколу ЕПР1 №303529 та направленням водія до закладу охорони здоров`я вбачається, що документи були складені ОСОБА_2 , однак підписи у цих документах належать різним особам. Також, як зазначає апелянт, в порушення п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, долучені поліцейськими до матеріалів справи відеозаписи із боді-камери поліцейських не є безперервними.В додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 аргументувала свою позицію доводами, наведеними у апеляційної скарзі. Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. 
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Дані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним. 
Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , порушення нею вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, а саме, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 303529, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмових поясненнях свідка та на відеозаписі з нагрудної боді-камери поліцейського. Дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із сукупності наведених вище доказів, що підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд. Доводи апелянта щодо того, що вона не керувала транспортним засобом до виклику поліції та на момент приїзду екіпажу, а відтак не була водієм, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності, не узгоджуються із встановленими судом обставинами та поясненнями самої ОСОБА_3 , яка пояснила, що «вона, перебуваючи за кермом автомобіля корегувала паркування, попередньо криво припаркувалася, хотіла вирівняти авто, трошки здала вліво, щоб не задіти сіру машину». Крім того, ОСОБА_1 про такі обставини зазначала і в апеляційній скарзі; «розпочавши рух заднім ходом, я помітила чоловіка, який вийшов із припаркованого поряд зі мною транспортного засобу марки «Volkswagen…» 
Отже, пояснення надані в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та відеозапис, що міститься у матеріалах справи в сукупності з іншими доказами свідчать про достовірність встановленого судом факту керування нею транспортним засобом та спростовують доводи ОСОБА_1 про відсутність відповідних доказів.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо безпідставної пропозиції працівників поліції на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.Так, у п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю х порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тримтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбчається, що працівник поліції неодноразового вказував на наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, зокрема різкий запах з порожнини рота, який, за словами поліцейського, відчувався на значній відстані та інші ознаки сп`яніння. Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - різкий запах з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 17 квітня 2025 року у ОСОБА_1 в розумінні п.1, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, всупереч тверджень ОСОБА_1 , складений у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.20023 № 1395, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.
Зміст протоколу в повній мірі відповідає статті 256 КУпАП, а також вимогам, які ставляться до його змісту вказаними вище інструкціями, зокрема й в частині зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП. Посилання апелянта на те, що протокол складено неуповноваженою на те посадовою особою, є безпідставними. Відповідно до п.1ч.1ст.256 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 обіймає посаду лейтенанта поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції 1 взвод, 2 рота, 1 батальйон, 2 полк в місті Києві. Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено посадовою особою органу Національної поліції, яка в розумінні положень ст. 255 КУпАП, є уповноваженою на складення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП. Доводи ОСОБА_1 в тій частині, що відеозапис, долучений до матеріалів справи відділом поліції є небезперервним, а містить окремі файли, що унеможливлює об`єктивно встановити всі обставини справи є безпідставними, оскільки долучений до протоколу відеозапис місця події має чітку і логічну послідовність подій, які мали місце 17.04.2025, спілкування співробітників поліції із водієм ОСОБА_1 та події, що стосуються безпосередньо вчинення останньою правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 . Поліцейськими декілька разів висувалася ОСОБА_1 вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та надавався час на прийняття усвідомленого рішення з приводу такої вимоги. Востаннє, запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд, поліцейський попередив, що відсутність відповіді на його пропозицію буде оцінена ним як відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Таким чином, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за наявності достатніх, беззаперечних, належних та допустимих доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її відмову як особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Неправильного застосування закону при розгляді справи судом першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року, залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна