ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

24 березня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/334/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у ВП №79099587,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішеньУправління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 11.02.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №79099587 за виконавчим листом №183/2884/23 виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 03.07.2025.
В обґрунтування вимог зазначено, що 12.02.2026 позивачем отримано постанову відповідача від 11.02.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 79099587, якою за невиконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідачем невірно застосовано положення Закону № 1404 та не перевірено виконання позивачем рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 (набрало законної сили 03.06.2025 Постановою Дніпропетровського апеляційного суду).
На виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 позивачем у липні 2025 року здійснено нарахування недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 у розмірі 100777,09 грн.
Недоотриману пенсію обліковано в Головному управлінні та включено до переліку боргів і буде виплачуватись відповідно до Постанови 1165 в межах відповідного фінансового ресурсу, який визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2026 рік.
Вказане рішення перебуває на обліку з 06.06.2025 у програмі ІКІС ПФУ за реєстраційним номером 2520905, який значиться у переліку боргів відповідно до Постанови № 1165.
Позивач зазначає, що враховуючи умови виплати пенсії, що визначені Постановою № 1279, виділення коштів на фінансування пенсійних виплат не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, оскільки з 01.04.2021 цей обов`язок покладено на Пенсійний фонд України, а тому невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Ухвалою суду від 23.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.03.2026 о 09 год. 30 хв.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти заявлених вимог з огляду на таке.
15.09.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 183/2884/23 виданий 03.07.2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоотриману за життя ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період 01.04.2017 по 05.08.2021.
Листом від 04.02.2026 за вих. № 1200-0502-5/2859 боржник, зокрема, повідомив, що на виконання рішення Самарівського (стара назва Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 Головним управлінням у липні 2025 року здійснено нарахування недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 у розмірі 100777,09 грн. Недоотриману пенсію обліковано в Головному управлінні та включено до переліку боргів і буде виплачуватись відповідно до Постанови 1165 в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2026 рік.
Отже, відповідач зазначає, що рішення суду на момент винесення постанови про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не виконано з 03.06.2025, з дати набрання законної сили рішення суду.
Враховуючи факт не виконання рішення суду, державним виконавцем 11.02.2026, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Таким чином, відповідач вважає, що накладаючи штраф на боржника, виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Представники сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в заявах по суті справи зазначили про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції. 
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).
З огляду на положення статті 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа – приватний нотаріус Київського нотаріального округу Сергієнко Альона Сергіївна про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно задоволені частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_1 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.04.2017 року по 05 серпня 2021 року.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , за період з 01.04.2017 року по 09.10.2021 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоотриману за життя ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період 01.04.2017 року по 05.08.2021 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоотриману за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.04.2017 року по 09.10.2021 року.
В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.
Зазначене рішення набрало законної сили 03.06.2025.
15.09.2025 начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79099587 з примусового виконання виконавчого листа у справі №183/2884/23, виданого 03.07.2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоотриману за життя ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період 01.04.2017 року по 05.08.2021 року.
Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.01.2026 виконавче провадження № 79099587 передано до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
В постанові вказано, що Постановою Кабінет Міністрів України «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» від 06.05.2025 № 517, утворене як юридичну особу публічного права Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження структури та штатної чисельності» від 07.11.2025 № 3038/5, затверджено структуру та штатну чисельність Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
До складу Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України як структурний підрозділ входить відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 07.01.2026 прийнято виконавче провадження № 79099587 для подальшого виконання.
Листом від 04.02.2026 № 1200-0502-5/2859, у відповдіь на вимогу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, видану у виконавчому провадженні від 15.09.2025 № 79099587, позивач повідомив, що на виконання рішення Самарівського (стара назва Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 Головним управлінням у липні 2025 року здійснено нарахування недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 у розмірі 100 777,09 грн.
Пунктом 2 Постанови 1165 передбачено, що облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягаюсь виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період.
ОСОБА_1 на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні, як внутрішньо переміщена особа.
Недоотриману пенсію що належить спадкоємцю ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 у розмірі 100777,09 грн обліковано в Головному управлінні та включено до переліку боргів і буде виплачуватись відповідно до Постанови 1165 в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2026 рік.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 11.02.2026 у ВП № 79099587 на невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.
Відповідно до інформації з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України підсистеми Реєстр судових рішень (ІКІС ПФУ:РСР), заборгованість згідно з рішенням суду у справі № 183/2884/23 обліковано в ГУПФУ в Луганській області та складає 100777,09 грн.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходита майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостоюстатті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19.
Матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Самарівського (Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23 Головним управлінням у липні 2025 року здійснено нарахування недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 у розмірі 100 777,09 грн.
Заборгованість з нарахування недоотриманої пенсії за період за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 облікована в Головному управлінні та включена до Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови № 1165.
На час винесення постанови від 11.02.2026 у виконавчому провадженні №79099587 про накладення штрафу боржником рішення суду фактично не виконано, оскільки відсутня виплата нарахованої на виконання рішення суду у справі 183/2884/23 суми пенсії, що не заперечується позивачем.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.
З огляду на викладене, судом враховується, що, як зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а та від 21.08.2019 у справі №754/3105/19.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд сформував правовий висновок у постановах від 28.02.2019 у справі №822/1080/17 та від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, згідно з яким невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Судом встановлено, що листом від 04.02.2026 № 1200-0502-5/2859, у відповдіь на вимогу відповідача, позивач повідомив, що пунктом 2 Постанови 1165 передбачено, що облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягаюсь виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період.
При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивачем проведено нарахування сум пенсії за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 у розмірі 100 777,09 грн. Борг складає 100777,09 грн та відповідно до інформації з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України підсистеми Реєстр судових рішень (ІКІС ПФУ:РСР), обліковано в ГУПФУ в Луганській області.
Відповідно до статті 63 Закону України №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного суду України: від 24.03.2015 по справі № 21-66а15, від 30.06.2015 по справі № 21-1044а15 та від 30.06.2015 по справі № 21-660а15.
Матеріалами справи підтверджено, що в спірних відносинах позивач вчинив всі залежні від нього дії для виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 у справі № 183/2884/23.
За наслідками розгляду позовної заяви, системного аналізу норм права та оцінки наданих по справі доказів, суд дійшов висновку, що у позивача існували об`єктивні причини неможливості виконання судового рішення в установлений строк, оскільки йдеться про виділення коштів розпорядниками вищого рівня, що не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.94, серія A, N 303-A, п. 29).
За вказаних обставин відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, частиною другою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області звернулось із позовом у цій справі не як суб`єкт владних повноважень на виконання покладених на нього функцій (завдань), а як юридична особа публічного права, а тому розподіл понесених позивачем у цій справі судових витрат слід здійснювати в загальному порядку.
Аналіз наведених норм з урахуванням обставин справи, дають підстави для висновку, що понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.
Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 812/246/18.
При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 27.02.2026 № 339.
З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 2662,40 грн.
Враховуючи те, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України є структурним підрозділом Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2662,40 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205,241-246,250,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місце реєстрації: 93404, Луганська область, місто Сіверськодонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: Україна, 61024, Харківська обл., місто Харків, вул.Ярослава Мудрого, будинок 26, ЄДРПОУ 45752470) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у ВП №79099587 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 11.02.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №79099587 за виконавчим листом № 183/2884/23, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 03.07.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: Україна, 61024, Харківська область, місто Харків, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 26, ЄДРПОУ 45752470) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні грн 40 коп). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя 	С.В. Борзаниця