Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

Справа №439/2674/25
Провадження № 2/439/386/26

14 квітня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ТзОВ «Діджи Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТзОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з Обмеженою Відповідальністю «ФК «Віва Капітал», в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за договором споживчого кредиту за № 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 08 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал», як позикодавцем, було укладено договір споживчого кредиту за №1328167146145, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором споживчого кредиту кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, з яких 4 000(чотири тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 12 000 (дванадцять тисяч) гривень заборгованості за відсотками.
Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за № 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту за номером: 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
02 січня 2026 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Романенко М.Е. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак, відповідач належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 08 жовтня 2023 року ОСОБА_1 як позичальником та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал»» як позикодавцем було укладено договір споживчого кредиту за № 1328167146145, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Так відповідно до п.1.2 договору визначено суму кредиту в розмірі 4 000 гривень, п.1.3 договору передбачено строк кредитування в 120 днів та п. 1.4.2 визначено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 2,5 % за день користування. що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору фінансового кредиту від 08 жовтня 2023 року.
22 липня 2024 року між ТзОВ ФК «Віва Капітал» та ТзОВ «Діджи фінанс було укладено договір відступлення права вимоги №22072024, згідно якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» було передано право вимоги за кредитним договором № 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року, що підтверджується відповідними договорами, актами приймання передачі та реєстром позичальників. 
Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку за договором споживчого кредиту за номером: 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту 4 000 (чотири тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками – 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійки.

Мотиви суду.
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Доказами встановлено, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал», як позикодавцем було укладено договір позики за номером № 1328167146145 від 08 жовтня 2023. 
Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.
Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за договором позики за номером: № 1328167146145 від 08 жовтня 2023.
Отже заборгованість позичальника: ОСОБА_1 за грошовими зобов`язаннями, перед позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал», становить розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, з яких 4 000(чотири тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 12 000 (дванадцять тисяч) гривень заборгованості за відсотками.
Право грошової вимоги за договором позики за № 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, оскільки дана заборгованість підтверджується належними доказами.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ціна позову становила 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень. Судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», в повному обсязі, а саме 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Доказами у справі встановлено, що 01 січня 2025 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак Анною Миколаївною укладено договір про надання правової допомоги за номером: № 42649746. Предметом договору визначено, що адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги з надання професійної правничої допомоги. Розмір винагороди адвоката за надання клієнту професійної правничої допомоги визначається сторонами у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання сторонами, що підтверджується наданою суду копією такого договору.
Винагорода адвоката за надання послуг згідно цього договору визначена сторонами згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для Клієнта та його господарської діяльності, а саме: шляхом встановлення фіксованої суми гонорару за надання послуг представництва інтересів клієнта в суді у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок. 
Адвокатом Лівак А.М. надано належним чином та у повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).
Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правову допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Із доказів у справі, зокрема договору про надання правничої (правової) допомоги за номером: № 42649746 від 01 січня 2025 року та актом про надання правової допомоги від 17 листопада 2025 року вбачається, що сторони узгодили між собою регулювання ціни договору з надання послуг у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача: адвокатом Лівак А.М. та витрати, які були понесені позивачем: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи. 
Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
За таких обставин, врахувавши розмір пропорційно задоволених позовних вимог, суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_1 у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Керуючись статтями 81, 133, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, – 

у х в а л и в :

Позовні вимоги позовом ТзОВ «Діджи Фінанс`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором кредиту № 1328167146145 від 08 жовтня 2023 року в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 код ЄДРПОУ: 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя        Б.М. Петейчук