Справа № 344/15612/25 
Провадження № 2-о/344/70/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої – судді Польської М.В.,
секретаря с/з Соляник Т.І.,
за участі:
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Лось І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України про встановлення юридичного факту,- 
В С Т А Н О В И В: 
Заявник у вересні 2025 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с.Пришиб Ізюмського району Харківської області під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії рф, захисту безпеки населення та інтересів держави в умовах дії воєнного стану.
Заяву обгрунтовує тим, що подружжя ОСОБА_3 проживали в Ізюмському районі Харківської області, були внутрішньо переміщені особи внаслідок початку воєнних дій. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловік заявниці, активно долучався до волонтерської діяльністі та був діючим волонтером від релігійної організації “Харківське обласне об`єднання Української церкви Християн віри євангельської”, а до початку збройної агресії здійнював служіння, як священнослужитель в даній релігійній організації. Чоловік здійснював наступні волонтерські завдання: організовував евакуацію місцевого населення, надавав допомогу населенню у районах ведення бойових дій, здійснював доставку ліків, одягу та предметіа гігієни, активно сприяв діяльності ЗСУ. Свої волонтерські функції ОСОБА_2 здійснював на підставі Договору про партнерство між Міжнародною благодійною організацією ОСОБА_4 , укладеного 07.06.2022 року з РО “Релігійна організація (помісна церква) християн віри євангельської “Свята трійця”. Під час виконання такої волонтерської діяльності ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пришиб Ізюмського району Харківської області від вибухової хвилі внаслідок розриву випущеного рф снаряду. Встановлення такого факту є необхідним для подальшого звернення заявниці до міжвідомчої комісії Міністерства у справах ветеранів України для набуття статусу члена сім`ї загиблого Захисника України.
07.10.2025 року Управління з питань ветеранської політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації подало до суду заяву про відсутність у нього повноважень як заінтересованої особи у справі щодо визнання факту участі особи у заходах пов`язаних із забезпечення національної безпеки України в умовах воєнного стану та надання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України.
20.10.2025 року заявник подала заяву з уточнненими вимогами, в якій просила встановлення факту того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснював добровільну волонтерську діяльність, спрямовану на забезпечення потреб ЗС України, а також на захист безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України під час дії воєнного стану, під час виконання якої ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пришиб Ізюмського району Харківської області.
Ухвалою суду від 21.10.2025 року на підставі клопотання заявника було замінено заінтересовану особу Управління з питань ветеранської політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації на Міністерство у справах ветеранів України.
17.11.2025 року заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що Міністерство може бути заінтересованою особою у справах тільки щодо встановлення факту безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Дійсно, 09.12.2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Мінветеранів щодо визнання ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, яка брала безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, а також надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України. Однак листом від 04.02.2025 року Мінветеранів повідомило заявницю, що померла особа з об`єктивних причин не може набути даного статусу учасника бойових дій і як наслідок скористатися пільгами. Так, визначено перелік документів для набуття статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України, а рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення чи залучення до забезпечення відповідних заходів надається за відсутності зазначених в абзацах 3-5 підпункту 1 пункту 4 Порядку №740. Разом з тим, надання статусу учасника бойових дій посмертно не передбачено Порядком №413. У разі, якщо заявник доведе про факт загибелі ОСОБА_2 саме під час здійснення фактично волонтерської діяльності спрямованої на забезпечення потреб ЗС України, а також на захист безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України під час дії воєнного стану, такий тоді може бути встановлений судом.
Представник заявника та заявник в судовому засіданні просили заяву задовольнити.
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, однак просила розгляд справи здійснювати без участі представника, свої пояснення надала письмово.
Заслухавши заявника та представника заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 25.07.1992 року, що посвідчується копією Свідоцтва про шлюб (а.с.18).
Згідно до довідки заявниця з 21.03.2024 року є внутрішньо-переміщеною особою в м.Івано-Франківськ (а.с.37), а її чоловік ОСОБА_2 був взятий на облік як ВПО з 04.08.2022 року в смт.Донець Харківської області (а.с.39).
Відповідно до копії Лікарського свідоцтва та Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пришиб Ізюмського району Харківської області внаслідок вибухової травми (а.с.14-15), відкрито кримінальне провадження в т.ч. щодо його смерті (а.с.38).
Заявниця вимоги заяви доводила тим, що подружжя Кляузерів проживали в Ізюмському районі Харківської області разом (з двома синами), що підтверджується довідкою Пришибського старостинського округу Донецької селищної ради Ізюмського району (а.с.22). ОСОБА_2 активно долучався до волонтерської діяльністі та був діючим волонтером від релігійної організації “Харківське обласне об`єднання Української церкви Християн віри євангельської”, а до початку збройної агресії здійнював служіння як священнослужитель в даній релігійній організації.
В підтвердження таких доводів, до заяви було долучено: копію посавідчення волонтера, виданого 26.02.2022 року релігійною організацією “Харківське обласне об`єднання Української церкви Християн віри євангельської” (а.с.20), довідку від 25.02.2022 року видану релігійною організацією “Харківське обласне об`єднання Української церкви Християн віри євангельської” на ім`я ОСОБА_2 про те, що він є діючим волонтером від Української церкви християн віри євангельської в Харківській області та бере участь у добровільному християнському волонтерському загоні гуманітарної допомоги з визначенням виду діяльності (а.с.21,35), довідку від 19.08.2023 року №131 та від 05.08.2025 року релігійної організації “Харківське обласне об`єднання Української церкви Християн віри євангельської” про те, що загиблий волонтер ОСОБА_2 здійснював волонтерські функції з надання волонтерської допомоги ЗСУ, в/ч НОМЕР_1 у с.Пришиб Ізюмського району Харківської області (а.с.19, 34), інформацію Пришибського старостинського округу Донецької селищної ради Ізюмського району від 16.07.2024 року про те, що ОСОБА_2 з часу видачі посвідчення волонтера по день смерті дійсно займався волонтерською діяльністю (а.с.17), три Акти на підтвердження факту волонтерської діяльності на момент загибелі, підписаних в кількості 31 громадян про те, що ОСОБА_2 проводив евакуацію місцевого населення, надавав допомогу потерпілим в місці ведення бойових дій, проводив доставку одягу, предметів гігієни, сприяв діяльності ЗСУ тощо та помер внаслідок вибухової хвилі від ворожого (російського) снаряду безпосередньо під час здійснення волонтерських функцій (а.с.24-26), свідчення інших громадян (а.с.36, 52-60, 136-142), зокрема і одного свідка допитаного судом.
Щодо підтвердження факту надання волонтерської допомоги в/ч НОМЕР_2 НГУ та подальшої загибелі волонтера ОСОБА_2 , була отримана інформація від 10.06.2024 року на запит адвоката заявника про те, що у в/ч НОМЕР_2 НГУ відсутні відомості про отримання волонтерської допомоги від нього даною в/ч, а єдиним доказом такої допомоги може бути саме Акт приймання-передачі між волонтером та посадовоми особами в/ч, а отже довідку чи інформацію про це, видати не має підстав. При цьому посилання на інформацію викладеної в довідці від 19.08.2023р. №131 (релігійної організації) долученої до запиту адвоката щодо доказу волонтерської діяльності ОСОБА_2 саме даній в/ч, яка видана запитувачу після смерті померлого ОСОБА_2 , не підтверджує такий факт надання благодійної допомоги в т.ч. даній військовій частині (а.с.30-32).
Отже, такий факт співпраці волонтера ОСОБА_2 з військовими частинами чи ЗСУ, не підтверджується належними доказами, а отже вимоги заяви про встановлення факту того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснював добровільну волонтерську діяльність спрямовану на забезпечення потреб ЗС України, не є доведеними перед судом.
Також до матеріалів заяви, що є предметом судового розгляду, було долучено заявником Договір про партнерство між Міжнародною благодійною організацією ОСОБА_4 , укладеного 07.06.2022 року з релігійною організацією “Релігійна організація (помісна церква) християн віри євангельської “Свята трійця”, предметом якого є гуманітарна допомога для постраждалих від війни господарствам (а.с.27-28), однак такий не може вважатися належним доказом здійснення волонтерських функцій ОСОБА_2 на підставі саме даного договору, як доводила сторона заявника, так як повідчення волонтера у померлого видане іншою релігійною організацією, а не тією, що укладався договір на надання гуманітарної допомоги на потерби населенню України під час нападу та агресії рф.
Як слідує з матеріалів справи, 09.12.2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Мінветеранів щодо визнання ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, яка брала безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, тобто визнання померлого чоловіка учасником бойових дій, а також надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України (а.с.96-111), до звернення були долучені ті ж письмові докази, що і до даної цивільної справи.
Однак листом від 04.02.2025 року Мінветеранів повідомило заявницю (а.с.40-41), що померла особа з об`єктивних причин не може набути даного статусу учасника бойових дій і як наслідок скористатися пільгами члену його сім`ї - дружині. Так, механізм надання відповідного статусу особам, зазначеним у п.2 ч.1 ст.10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (у тому числі тих, які проводили волонтерську діяльність за напрямами, визначеними абзацом 9 ч.3 ст.1 ЗаконуУкраїни “Про волонтерську діяльність”) визначено Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України, затвердженого постановою №740 від 23.09.2015р. в редакції від 09.04.2024р. №416. Таким Порядком визначено перелік документів для набуття статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України, при цьому рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення чи залучення до забезпечення відповідних заходів надається тільки за відсутності доказів зазначених в абзацах 3-5 підпункту 1 пункту 4 Порядку №740. Разом з тим, надання статусу учасника бойових дій посмертно не передбачено Порядком №413, що регулює надання та позбавлення статусу учасника бойових дій.
Суд враховує, що згідно п.2 ч.1 ст.10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, яка доповнена законом від 15.03.2022 року (діюча редакція з останніми змінами від 08.10.2024р.) до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) до проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність), та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Дана норма п.2 ч.1 ст.10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (в редакції на час смерті вказаної особи 03.09.2022р.) зазначала, що до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Частина 2,5 даної статті 10-1 цього ж закону зазначає, що порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України. До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать в т.ч. один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.
Постановою Кабінету Міністрів україни від 23.09.2015 року №740 (в редакції від 09.04.2024р. №416 та всіма змінами) було затверджено Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, який визначає процедуру надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.
Водночас, згідно підпункту 1 пункту 4 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, підставою для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України є: для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 2 частини першої статті 101 Закону (у тому числі тих, які провадили волонтерську діяльність за напрямами, визначеними абзацом дев`ятим частини третьої статті 1 Закону України “Про волонтерську діяльність”):
-свідоцтво про смерть або рішення суду про визнання безвісно відсутнім;
-договір про провадження волонтерської діяльності (за наявності) або договір про надання волонтерської допомоги (за наявності);
-свідчення командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу), керівника добровольчого формування, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, завірені печаткою військової частини;
-довідка (витяг з наказу) керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла;
-висновок судово-медичної експертизи (крім випадків, коли особа пропала безвісти);
-рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла, - за відсутності зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього підпункту документів.
Отже, у разі наявності б докуметів визначених підпунктом 1 пункту 4 Порядку для надання заявнику статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, таке рішення про надання статусу надається саме місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за заявою, поданою в паперовій або електронній формі, за результатами розгляду якої приймається рішення про надання (відмову у наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України (за п.2,3 Порядку).
Місцевим структурним підрозділом, на який покладено функції з питань ветеранської політики, як зазначено в письмових поясненнях Міністерства, є: райдержадміністрація, виконавчий орган міської ради, рішення якого може бути оскаржене відповідно до Закону України “Про адміністративну процедуру” або до суду .
Заявниця як встановлено судом звернулася до виконкому Івано-Франківської міської ради з питання надання їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника України і листом від 26.09.2025р. Департамент соцполітики виконкому Івано-Франківської міської ради повідомив, що 22.09.2025 року на засіданні комісії було розглянуто дане питання. Одним із документів на підставі якого приймається рішення про надання такого статусу є свідчення командира в/ч, керівника добровольчого формування, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, завірені печаткою військової частини. Однак, інформація надана релігійною організацією про загибель чоловіка заявниці під час волонтерської гуманітарної поїздки не відповідає вимогам закону, оскільки вказана релігійна організація, згідно поданих документів не брала безпосередню участь у заходах і така інформація не завірена печаткою військової частини.
При цьому, слід зазначити, що за ч.7, 8 ст.10-1 згаданого закону, якщо особа, яка подає заяву про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, не володіє такими відомостями (документами), орган, уповноважений встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) орган, уповноважений встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймає рішення про надання відповідного статусу.
Отже, як комісія не вбачала підстав для витребування документів у відповідних органів та не встановила підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , так і суд у даній справі теж тільки встановив, що загиблий чоловік заявниці брав участь саме у волонтерській гуманітарній допомозі від релігійної організації, яка не була задіяна чи залучена, в т.ч. її волонтери, у безпосередній участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Отже, визначені заявою ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту того, що ОСОБА_2 , здійснював добровільну волонтерську діяльність, спрямовану на забезпечення потреб ЗС України, а також на захист безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України під час дії воєнного стану, під час виконання якої ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пришиб Ізюмського району Харківської області, не є доведеними в цілому.
Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, який застосовується у даній справі як підставу захисту права заявниці, не передбачає можливість надання статусу родинам осіб, які залучаються до надання гуманітарної допомоги, в т.ч. від релігійної організації як волонтери, і не брали участі безпосередньо дані особи чи сама релігійна організація у заходах, визначених даним законом, про що зазначено вище.
Відповідно до статті 315 ЦПК України суд може встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до пункту 1 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 від "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Водночас, рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла, за вказаним вище законом “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, може бути постановлене тільки за відсутності зазначених в абзацах третьому - п`ятому підпункту 1 пункту 4 Порядку документів, а саме: 1) договір про провадження волонтерської діяльності (за наявності) або договір про надання волонтерської допомоги (за наявності); 2) свідчення командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу), керівника добровольчого формування, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про безпосередню участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, завірені печаткою військової частини; 3) довідки (витяг з наказу) Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла.
Те, що під час виконання волонтерської діяльності ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пришиб Ізюмського району Харківської області від вибухової хвилі внаслідок розриву випущеного рф снаряду, заявниці такий факт необхідний встановити в судовому порядку саме, як вона доводила, для подальшого звернення, як члена сім`ї загиблого, до міжвідомчої комісії Міністерства у справах ветеранів України для набуття нею статусу члена сім`ї загиблого Захисника України.
Проте, заявниця надала щодо свого чоловіка ОСОБА_2 , який був дійсно добровольцем щодо надання гуманітарної допомоги виключно населенню від релігійної організації, але не залученої у відповідних заходах згідно закону, - свідоцтво про його смерть, а решта передбачених обов`язкових документів для надання в подальшому саме статусу члена сім`ї загиблого Захисника України відсутні при зверненні до суду, з даною заявою, іншого матеріали справи не містять. Враховуючи все вищевикладене вимоги заяви не підлягають до задоволення за їх недоведеністю.
На підставі викладеного, ст.315 ЦПК України, Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд,- 
В И Р І Ш И В :
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство у справах ветеранів України про встановлення юридичного факту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення буде складено до 5-ти днів.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА