Справа №705/678/26
2-а/705/36/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Умань 

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 , що поданий представником позивача - адвокатом Кушнеренко Тамарю Валеріївною, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 через свого представника Кушнеренко Т.В. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. В позові представник позивача вказує, що 27.10.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 1447 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Позивач дізнався про винесення такої постанови лише після того, як отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2026. ОСОБА_1 , як внутрішньо-переміщена особа, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та 11.12.2024 пройшов ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 . 19.10.2025  ОСОБА_1 перебуваючи в м.Умань був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , останні намагались затягнути його до свого автомобіля з метою доставлення до ТЦК та СП, однак ОСОБА_1 встиг викликати працівників поліції. В присутності працівників поліції йому було виписано повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . За вказаною повісткою ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив, що є членом релігійної громади та за своїм віросповіданням не має права проходити військову службу та надав відповідну довідку. Йому повідомили, що це не звільняє його від обов`язку проходити військову службу. 19.10.2025 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказувалося, що у нього відсутній військово-обліковий документ у паперовому вигляді, що є порушенням вимог чинного законодавства та є порушенням ч.3 ст.210 КУпАП. Із складеним протоколом позивач не погодився та надав письмові пояснення, у яких зазначив, що не має військово-облікового документу у паперовому вигляді, проте користується військово-обліковим документом, який сформовано у застосунку Резерв+. Після складання протоколу, ОСОБА_1 направився до медичної установи для фіксації заподіяних йому тілесних ушкоджень. На розгляд справи він не з`явився, оскільки був впевнений, що його не можна притягнути до адміністративної відповідальності, оскільки він перебуває на військовому обліку, вчасно уточнив (оновив) свої військово-облікові дані, пройшов ВЛК та має військово-обліковий документ, сформований у застосунку Резерв+. 21.01.2026 при спробі розрахуватися банківською карткою позивач дізнався, що на його рахунок накладено арешт. З інформації у додатку «Дія», йому стало відомо, що 20.01.2026 відкрито виконавче провадження № 80034444 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1447 від 27.01.2025. 22.01.2026 направлено запит до відділу ДВС у м.Умані в Уманському районі Черкаської області, щодо надання копії постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 . 03.02.2026 отримано відповідь з відділу ДВС, до якої долучено відповідну постанову. Суть правопорушення полягала саме у відсутності у ОСОБА_1 військово-облікового документу у паперовій формі. Дійсно, серед інших документів ОСОБА_1 надав військово-обліковий документ, сформований у застосунку Резерв+ від 09.02.2025, однак представник ІНФОРМАЦІЯ_4 вказав, що інформація застаріла, оскільки ОСОБА_1 перебуває вже на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посадова особа, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення вказувала, що ОСОБА_1 користується мобільним застосунком Резерв+ та пред`являв представнику ІНФОРМАЦІЯ_4 військово-обліковий документ сформований у даному застосунку. ОСОБА_1 вказував, що актуальні відомості у нього наявні у застосунку Резерв+ на мобільному телефоні та запропонував перевірити інформацію шляхом зчитування QR-коду. При цьому працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначили, що їх не цікавить те, яка інформація є у його мобільному телефоні та склали протокол про адміністративне правопорушення. Представник позивача вважає, що при складанні протоколу та винесенні постанови не були дотриманні норми чинного законодавства України, тому просить поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови, винесеної по справі про адміністративне правопорушення, визнати її протиправною та скасувати.
18.02.2026 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
05.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказує, що 19.10.2025 в ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено протокол №1477 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. При складенні протоколу №1447 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та зазначено про час, місце та дату розгляду даного протоколу, надано його примірник, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у протоколі. Позивачу було надіслано лист щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та повідомлено про час і місце розгляду справи. До ІНФОРМАЦІЯ_4 на розгляд протоколу №1447 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився та не цікавився результатами його розгляду. ОСОБА_1 на розгляд вказаного протоколу №1477 про адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, заяву про відкладення розгляду справи не подавав, документів щодо обставин, які перешкоджають йому прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 на розгляд вказаного протоколу, не надсилав. Відповідно до зазначеного, підстав не розглядати протокол №1477 про адміністративне правопорушення від 19.10.2025, складений за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у ІНФОРМАЦІЯ_4 не було, а строк, на звернення до суду для оскарження постанови №1447 від 27.10.2025 пропущений ОСОБА_1 без поважних причин. Довідка №2239 від 19.10.2025 та висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №584 від 20.10.2025 не мають відношення до ІНФОРМАЦІЯ_4 і відомості про те, що зі слів ОСОБА_1 , йому спричинені тілесні ушкодження представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 є неправдивими. Жодних неправомірних дій представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 у відношенні ОСОБА_1 правоохоронними органами не встановлені. У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що викликав представників поліції та разом з тим, жодної фіксації представниками поліції незаконних дій представників ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ОСОБА_1 , суду не надано. Також вказують, що надана позивачем роздруківка Резерв+ містить недостовірні відомості, тому в силу приписів постанови п.3 КМУ №559 від 16.05.2024 є недійсною, іншого військово-облікового документа у ОСОБА_1 не було. Згідно з роздруківки Резерв+, наданої ОСОБА_1 перед складенням протоколу №1447 від 19.10.2025 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 ; військово-лікарську комісію щодо придатності до військової служби проходив 19.05.2009. Однак, згідно відомостей АІТС «ОБЕРІГ» ОСОБА_1 взятий на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 04.10.2022; числиться в підкартотеці «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації». Відомості з роздруківки Резерв+ про перебування ОСОБА_1 , на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , наданій до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не відповідають відомостям АІТС «ОБЕРІГ» та відомостям, які надані позивачем до суду. 20.10.2025, на час розгляду протоколу №1447 від 19.10.2025 про адміністративне правопорушення, військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 військово-обліковий документ із достовірними відомостями не надав. Тому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
10.03.2026 від представника позивача Кушнеренко Т.В. надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка направлялась позивачу поштою, не була йому вручена. Так, відповідно до трекінгу Укрпошта, відправлення з вказаною постановою представник пошти намагався вручити одержувачу 21.11.2025, спроба була невдалою через відсутність одержувача та вже 22.11.2025 вказане відправлення повернуто відправнику. Таким чином, сам по собі факт направлення копії оскаржуваної постанови відповідачу не свідчить про те, що він отримав таку постанову. Доводи відповідача про те, що позивач мав цікавитись розглядом справи відносно нього також не заслуговують на увагу, оскільки є правом, а не обов`язком позивача. Дата ж отримання копії оскаржуваної постанови підтверджена належним чином документами, копії яких долучено мною до матеріалів справи. Долучені до позовної заяви копії документів та доводи позивача з приводу нанесення тілесних ушкоджень наведені лише для обґрунтування того, чому ОСОБА_1 не мав бажання відвідувати ІНФОРМАЦІЯ_7 після вказаних подій та відповідно чому він, за його доводами, не прибув на розгляд справи про адміністративне правопорушення. Діюче законодавство не передбачає обов`язкового оформлення та отримання військово-облікового документу у паперовій формі. З викладеного слідує, що військовозобов`язаний має можливість та право користуватись засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та за їх допомогою формувати військово-обліковий документ в електронній формі. Таким чином, твердження про порушення позивачем вимог законодавства щодо наявності у нього військово-облікового документу не відповідає дійсності. Доводи відповідача про те, що позивач не пройшов медичний огляд не відповідають дійсності, оскільки спростовуються долученим до позовної справи військово-обліковим документом із застосунку Резерв+ , а також інформацією, долученою самим відповідачем до відзиву на позовну заяву. На підставі вищевикладеного, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши заяву про поновлення строку на звернення до суду, дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ст. 289 КАС України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.
Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії №1447, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Вказану постанову направлено позивачу на адресу його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 2030400165843, рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення адресату не було вручено та повернулося на адресу відправника з відміткою: «одержувач відсутній за вказаною адресою».
Як зазначив Касаційний адміністративний суд у постановах від 03.09.2019 по справі № П/811/13/7; провадження №К/9901/19801/19 та від 31.03.2021 по справі №676/752/17; №К/9901/38850/18: «Відповідно до частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення, копію ухвали скаржнику не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою - повернуто "за закінченням встановленого терміну зберігання".
Водночас, положеннями статті 251 КАС України повернення рекомендованих листів з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" не прирівнюється до вручення судового рішення.
Отже, подібна відмітка не давала суду обґрунтованих процесуальних підстав для підтвердження факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначала чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.»
За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач не був належно повідомлений у встановленому законом порядку про прийняте рішення.
Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримав оскаржувану постанову лише 03.02.2026 після отримання відповіді на адвокатський запит, з відділу державної виконавчої служби разом з постановою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.10.2025.
Зазначені обставини свідчать про те, що позивач не був обізнаний про наявність постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.10.2025, у зв`язку з чим адміністративний позов подано у визначені строки з дня, як позивач дізнався про таку постанову.
За таких обставин, заява позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом є обгрунтованою, а тому з метою дотримання права на захист позивача, суд вважає за можливе поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.
Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки № 7105-5002151904 від 27.04.2022 ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа.
19.10.2025  ОСОБА_1 перебуваючи в м.Умань був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , та останньому виписано повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Як зазначає позивач, він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою та надав уповноваженим особам документи, які стосувалися перебування його на військовому обліку. Разом з цим, інформація з застосунку Резерв+ була у нього лише застаріла і він запропонував працівникам РТЦК ознайомитися з такою інформацією в електронному вигляді через мобільний телефон, через Резерв+.
19.10.2025 оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 1447 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення військово-облікових документів та належної постановки на військовий облік. ОСОБА_1 повідомив, що не має військово-облікового документу в паперовому вигляді, він з 27.04.2022 є внутрішньо-переміщеною особою та 04.10.2022 став на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформації з АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 був взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04.10.2022. У протоколі зазначають, що відсутність військово-облікового документу військовозобов`язаного ОСОБА_1 є порушення правил військового обліку, визначених: ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про військову службу та військовий обов`язок», пп.1 п.1, пп.8 п.1, пп.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених у Додатку № 2 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022, п.25 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, під час дії особливого періоду воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та під час дії Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022. Тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Також у протоколі роз`яснено ст..63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
До протоколу про адміністративне правопорушення було долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких останній з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.10.2025 після отримання повістки та надав копію довідки з релігійної організації, що він є свідком ОСОБА_4 . Також у поясненнях вказано, що він надав військово-обліковий документ з «Резерву+», де вказується дата проходження ВЛК 11.12.2024. В ІНФОРМАЦІЯ_7 став на військовий облік 04.10.2024, і він віддав паперовий варіант військово-облікового документу, де він був визнано обмежено придатним. ВЛК проходив у 2022, 2023 роках та двічі в 2024 році.
27.10.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , винесно постанову № 1447, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що 19.10.2025 близько 10.20 год, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , кабінет № 4 для оформлення військово-облікових документів та належної постановки на військовий облік. Перебуваючи в кабінеті № 4/1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 на пропозицію надати військово-обліковий документ повідомив, щ не має військово-облікового документу, а саме військового квитка чи тимчасового посвідчення, являється внутрішньо-переміщеною особою з 27.04.2022, про що має відповідну довідку, на облік військовозобов`язаних став 04.10.2022 в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На пред`явлення своєї особи, надав паспорт громадянина України. Згідно інформації з АІТС «Оберіг», ОСОБА_1 був взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 04.10.2022, числиться в картотеці «Вільні залишки» та в під картотеці «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації».
У постанові вказано, що до протоколу № 1447 про адміністративне правопорушення долучено документи, у тому числі витяг з «Резерв+» станом на 09.02.2025, в якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 (Сарата), пройшов ВЛК 19.05.2009 та визнаний «Непридатним у мирний час, обмежено придатним у воєнний час». При цьому, зазначено, що наданий витяг ОСОБА_1 з «Резерв+» являється не дійсним, а відсутність військово-облікового документу є порученням правил військового обліку, визначених: ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про військову службу та військовий обов`язок», пп.1 п.1, пп.8 п.1, пп.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених у Додатку № 2 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022, п.25 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, під час дії особливого періоду воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та під час дії Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022.Тому посилаючись на відповідні норми чинного законодавства України, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складено за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, тоді як оскаржувану постанову винесено за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що свідчить про невідповідність правової кваліфікації діяння, викладеної у протоколі, тій, яка покладена в основу прийнятого рішення.
До матеріалів позову позивач долучив витяг з «Резерв+», який сформовано 11.06.2025 та у якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата проходження ВЛК - 11.12.2024, міститься відмітка про те, що дані уточнено вчасно 18.06.2024.
Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.
Згідно із ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Судом взято до уваги те, що ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період, а саме відсутність військово-облікового документу.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, частина 6 статті 22 Закону № 3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.
Даний обов`язок чітко встановлений Правилами військового обліку, які затверджені Постановою КМУ №1487, а також Постановою КМУ № 560.
Відсутність такого документа або його не надання на вимогу уповноважених осіб є порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізацію.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №559).
За правилами пункту 2 Порядку №559 військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється):
- в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації);
- у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №559.
За змістом вимог постанови КМУ № 559 від 16.05.2024 електронний військово-обліковий документ, запроваджений у мобільному додатку порталу Дія або Резерв+, має таку ж юридичну силу, як і паперовий. Відсканувавши QR-код, уповноважені органи можуть перевіряти його чинність й отримати усю необхідну інформацію.
Так, Порядком № 559 визначено, що військово-обліковий документ створюється в електронній та/або паперовій формі.
Для формування військово-облікового документу в електронній формі необхідно скористатися засобами: електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія.
Порядок № 559 встановлює, що військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації, за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про таку особу.
У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (QR-код).
QR-код військово-облікового документа містить відомості про військово-обліковий документ в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.
Військово-обліковий документ в електронній формі є дійсним лише за наявності QR-коду та не може використовуватися без нього.
Пункт 9 Порядку № 559 встановлює, що військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 3 Порядку № 559).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем, дійсно, 18.06.2024 у застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» було оновлено дані (дані уточнено вчасно), та позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 № в реєстрі «Оберіг» 210720210640780600040.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстру) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до положень частини першої статі 5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:
1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;
2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";
4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;
5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;
6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.
Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII, органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Даною частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.
Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України "Про публічні електронні реєстри", «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 р. № 636/11340/24).
Доказів неможливості відповідачем перевірити інформацію в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо позивача, матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.
Крім того, під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22 Закону № 3543, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX.
Водночас, з боку відповідача не було надано підтвердження ( зафіксованого ), що позивач не надав для пред`явлення військово-обліковий документ.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (у тому числі фото або відеозаписом правопорушення).
Аналогічна правова позиція викладена колегією суддів Шостого апеляційного адмінсуду у постанові від 20 січня 2025 року по цій справі № 712/9381/24. 
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.
Такої ж правової позиції дотримується і Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а, в якій зазначив, що «процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Враховуючи вищенаведене, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.
Аналізуючи зібрані по справі докази, в їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного та встановленого, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутня належна доказова база, яка б об`єктивно підтверджувала факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню, з закриттям провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що позов  ОСОБА_1 , що поданий представником позивача - адвокатом Кушнеренко Тамарю Валеріївною, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає до задоволення.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 665,60 грн, вимоги позивача підлягають задоволенню, а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в розмірі 665,60 грн, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 9, 44, 69, 77, 90, 124, 126, 132, 139, 159, 171, 205,242, 229, 250, 257, 262, 286 КАС України, ст. ст. 6, 7, 9, 10, 210, 235, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про судовий збір», суд, 
У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Позов ОСОБА_1 , що поданий представником позивача - адвокатом Кушнеренко Тамарю Валеріївною, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову № 1447 по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 27.10.2025про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн– скасувати. 
Провадження по адміністративній справі – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 665,60 грн на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко