ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4903/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:
I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною відмову начальника 1-ої групи паспортного контрою інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », капітана ОСОБА_2 , у перетині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державного кордону України 18 вересня 2024 року;
- скасувати рішення начальника 1-ої групи паспортного контрою інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », капітана ОСОБА_2 від 18 вересня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України громадянином України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
1.2. Ухвалою суду від 30.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
1.3. Ухвалою суду від 02.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
1.4. 1.3. Ухвалою суду від 26.12.2024 року продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування рішення за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 18.09.2024 року начальником 1-ої групи паспортного контрою інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітаном ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 .
2.2. З указаним рішенням позивач не згідний, вважає його протиправними, що обумовило звернення до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН 

Аргументи позивача

3.1. Згідно позовної заяви, відповіді на відзив та доданих до неї матеріалів, позиція позивача обґрунтовується наступним.
3.2. Так представник позивача вказує, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України.
3.3. Зазначає, що при проходженні паспортного контролю, позивач надав працівникам Держприкордонслужби усі наявні у нього документи, що підтверджують, на думку останнього, його право на перетин державного кордону, зокрема ті, які підтверджують призначення позивача опікуном особи визнаної судом недієздатною. Так, при проходженні паспортного контролю Позивач надав службовій особі Державної прикордонної служби України наступний перелік документів: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; посвідчення про приписку до призовної дільниці; рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2024 року по справі № 720/1872/24; паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 ; довідку ВЛК № 504 від 20 грудня 2023 року; пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 ; додаток до акта огляду МСЕК та довідку про втрату професійної працездатності (копії зазначених документів додаються до позовної заяви).
3.4. Отож, позивач певен, що станом на 18 вересня 2024 року довів наявність у нього права на перетин. З огляду на викладене вище, позивач вважає, що оскаржуване рішення не може вважатись обґрунтованим та таким, яке прийнято з урахуванням усіх обставин, що мали місце 18 вересня 2024 року на міжнародному пункті пропуску «Красноїльськ», а тому просить суд визнати його протиправним та скасувати, з огляду на його невідповідність до вимог закону і необґрунтованості, а також порушення прав та інтересів позивача.

Аргументи відповідача

3.5. Згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначає про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне.
3.6. Так вказує, що 18.09.2024 року позивач прибув до міжнародному пункту пропуску для автомобільного сполучення «Красноїльськ» з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України. Позивачем, для перетину державного кордону, надано такі документи: паспорт громадянина України для виїзду на кордон; паспорт громадянина України; військово–обліковий документ призовника; рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.07.2024 у справі №720/182/24; паспорт громадянина України ОСОБА_4 для виїзду на кордон; документи про інвалідність ОСОБА_4 . 
3.7. У зв`язку з тим, що позивач є громадянином України, ненаданням ним документів, що підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що надають йому право виїзду за межі України в умовах воєнного стану, виявлення ознака кримінального правопорушення при спробі перетину кордону , враховуючи ризики не повернення Позивача в Україну, останньому було відмовлено у перетині державного кордону України за відсутності підстав на право перетинання Державного кордону під час воєнного стану, про що було складено відповідне рішення від 18.09.2024.
3.8. Наголошує, що 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації. Крім введення воєнного стану, Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 було оголошено загальну мобілізацію.
3.9. Під час дії на території правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, громадяни України чоловічої статі під час перетинання державного кордону України зобов`язані пред`явити документи, які підтверджують, зокрема, факт звільнення від мобілізації. В умовах воєнного або надзвичайного стану виїзд з України громадяни України чоловічої статі від 18 до 60 років здійснюється з урахуванням вимог, передбачених Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. Правила (з п.2-1 до п.2-19) визначають саме коло осіб даної вікової категорії, які мають право виїзду та якими документами таке право має підтверджуватись. Іншими словами, громадянин України чоловічої статті віком від 18 до 60 років має бути в числі категорій, визначеними Правилами, які можуть перетнути державний кордон, пред`явивши відповідні підтвердні документи. 
3.10. Позивач не належить до переліку таких осіб, зважаючи на надані ним документи, але він міг би належати за умови надання ним документів, які б підтверджували його безумовне право на уникнення призову на військову службу під час мобілізації. 
3.11. Так, згідно 2-6 Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. 
3.12. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил. Документом, який визнає коло осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема ст.23. Так, п.п.24 п.1 даної статті передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках. 
3.13. Таким чином, відстрочка може надаватись не лише військовозобов`язаним, але і окремим категоріям громадян. Разом з тим, така відстрочка має оформлятися у встановленому законодавством порядку. У відповідності до пп.7,8 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
3.14. Отже, особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану. Проте, під час дії на території правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, військовозобов`язані громадяни України чоловічої статі від 18 до 60 років під час перетинання державного кордону України зобов`язані пред`явити документи, які підтверджують, зокрема, факт їх звільнення чи відстрочки від мобілізації . Вказаних документів Позивач не надав.

ІV. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 

4.1. Так, дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що 18.09.2024 року ОСОБА_1 прибув до міжнародному пункту пропуску для автомобільного сполучення «Красноїльськ» з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України. 
Позивачем, для перетину державного кордону, надано такі документи: паспорт громадянина України для виїзду на кордон; паспорт громадянина України; військово–обліковий документ призовника; рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.07.2024 у справі №720/182/24; паспорт громадянина України ОСОБА_4 для виїзду на кордон; документи про інвалідність ОСОБА_4 . 
4.2. Однак, за результатом проходження паспортного контролю начальником 1-ої групи паспортного контрою інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітаном ОСОБА_3 прийнято рішення від 18.09.2024 року про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_5 .
Дослідженням вказаного рішення встановлено, що причиною прийняття вказаного рішення зазначено: «на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX; Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №964/2022 введення воєнного стану в Україні», пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №37 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також пункту 17 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року обмежено у праві виїду з України у зв`язку із відсутністю підстав для перетину ДКУ».

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Предметом цього позову є рішення від 18.09.2024 року, яким позивачу відмовлено в перетинанні державного кордону на виїзд з України.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваного рішення, оцінивши його через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
5.2. При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.
5.3. Також суд зазначає, що оскаржуваним рішенням здійснено втручання у права позивача, які гарантовані статтею 2 (свобода пересування) Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї від 16.09.1963 року (Протокол ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.199 року), а також статтею 33 (право вільно залишати територію України) Конституції України, а тому суд вважає за необхідним розглянути та вирішити цю справу по наявним матеріалам, які відповідають критерію достатності та достовірності.

Щодо суті спору 

5.4. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
5.5. Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61 62, 63 цієї Конституції.
5.6. З викладеного слідує, що право особи на пересування та право вільно залишати територію України, передбачене статтею 33 Конституції України може бути обмежено в умовах воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.
5.7. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває і на час розгляду цієї справи у суді.
5.8. У свою чергу, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
5.9. Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
5.10. Згідно із статтею 1 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
5.11. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
5.12. Згідно із пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1455 (далі – Порядок №1455), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
5.13. Поряд з цим, правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України “Про прикордонний контроль” від 05.11.2009 року №1710-VI (далі – Закон №1710-VI).
5.14. Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.
Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.
5.15. Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 6 Закону №1710-VI пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.
5.16. Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем (частина 4 статті 6 Закону №1710-VI).
5.17. Частиною 1 статті 14 Закону №1710-VI передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України “Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України”, відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.
5.18. Статтею 3 Закону України “Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України” від 21.01.1994 року № 3857-XII визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
5.19. Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (далі – Правила перетинання державного кордону) (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.
5.20. Пунктом 2 Правил перетинання державного кордону передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.
5.21. Зокрема, пункту 2-1 Правил № 55 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право, серед іншого, опікуни осіб з інвалідністю, визнаних судом недієздатними, які супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, за наявності рішення про призначення опікуна над такою особою, а у разі, коли опікуна такій особі не призначено, - один з повнолітніх членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення (у значенні, наведеному у підпункті 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність (їх нотаріально засвідчених копій);
5.22. Також, згідно пункту 2-6 Правил № 55 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 2-14 цих Правил.
5.23. Суд встановив, що під час здійснення прикордонного контролю, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення, позивач надав наступні документи: паспорт громадянина України для виїзду на кордон; паспорт громадянина України; військово–обліковий документ призовника; рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.07.2024 у справі №720/182/24; паспорт громадянина України ОСОБА_4 для виїзду на кордон; документи про інвалідність ОСОБА_4 . 
5.24. У цій справі позиція позивача обґрунтована тим, що на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.07.2024 у справі №720/182/24, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_6 . При цьому, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12АГГ №800693 від 08.05.2024 року ОСОБА_6 є особою з інвалідністю третьої групи. Відтак, на думку позивача, вказані документи підтверджують наявність у нього права на перетин державного кордону.
5.25. Натоміть, доводи представника позивача полягають у тому, що для перетину державного кордону в умовах воєнного стану позивачу належало надати документи, які підтверджують його належність до осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану, зокрема довідку про надання відстрочки від призову та військову службу під час мобілізації, на особливий період згідно Додатку №6 до Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою Кабінету міністрів України №560 від 16.05.2024.
5.26. Оцінюючи доводи сторін у цій справі, суд виходить з того, що пункт 2-1 Правил № 55 визначає чітке коло осіб, які у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану мають право перетинати державний кордон. У свою чергу, пункт 2-6 Правил № 55, на який робить посилання представник відповідача у відзиві, доповню перелік осіб, які крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають право перетинати державний кордон, а саме «інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації».
5.27. Пункт 2-6 Правил № 55 хоч і є взаємодоповнюючим до пунктиків 2-1 та 2-2 цих Правил, однак для осіб, які хочуть перетнути державний кордон достатньо наявності однієї підстави, яка визначена у будь-якому з цих пунктів, а не за їх сукупності.
5.28. Судом встановлено, що позивач надав документи, що підтверджує його належність до однієї з категорій осіб, яким надано право на перетин державного кордону згідно пункту 2-1 Правил № 55.
5.29. Ураховуючи вищенаведене, оскільки позивач під час перетину кордону надав документів, які б підтверджували його право на перетин кордону, суд приходить до висновку про те, що у спірних правовідносинах він мав правові підстави для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.
5.34. При цьому, суд критично сприймає твердження представника відповідача щодо необхідності подання довідки про надання відстрочки від призову та військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки відповідач помилково тлумачить норми законодавства, що регулюють порядок перетинання державного кордону громадянами України, і помилково пов`язує наявність права на перетин кордону з необхідністю подання такої довідки позивачем.
5.35. У цій справі суд погоджується з позицією позивача про обґрунтованість заявлених вимог. У спірних відносинах посадова особа відповідач діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з порушенням принципу належного урядування.
5.36. Відтак, надавши оцінку на предмет законності оскаржуваного рішення, оцінивши його через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що оскаржуване рішення прийнято не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття даного рішення, що свідчить про наявність підстав для його визнання його протиправним та скасування.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якими є відповідачі.
6.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
6.3. Відповідачем не доведено суду правомірності прийняття оскаржуваного рішення, натомість позивачем доведено суду його протиправність.
6.4. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.
6.5. Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

7.1. Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
7.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3966829564.1 від 24.10.2024 року. 
7.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд –

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування рішення, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною відмову начальника 1-ої групи паспортного контрою інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », капітана ОСОБА_2 , у перетині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державного кордону України 18 вересня 2024 року.
3. Скасувати рішення начальника 1-ої групи паспортного контрою інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », капітана ОСОБА_2 від 18 вересня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого платіжною інструкцією №0.0.3966829564.1 від 24.10.2024 року судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання). 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя О.В. Анісімов