Справа № 156/46/26
Провадження № 3/156/109/26
Рядок статзвіту 146

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І. Є., розглянувши матеріали, які надійшли із Сектора поліцейської діяльності № 2 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із середньою освітою, заміжньої, на утриманні одна малолітня дитина, зареєстрованої за адресою та мешканки: АДРЕСА_1 , працює водієм міжнародних перевезень у ФОП ОСОБА_2 , раніше притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП,
за  ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:
особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна,
потерпіла – ОСОБА_3 ,
представник потерпілої – адвокат Білецька Інна Миколаївна,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 10, 63 Конституції України особам роз`яснено,
клопотань, відводів не заявлено,
в с т а н о в и в :
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567172 від 03.01.2026, 03.01.2026 року о 07:15 год. в с. Менчичі по вул. Перемоги водій ОСОБА_1 керувала т/з марки "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_2 в напрямку м. Володимир та не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки і допустила зіткнення із зустрічним автомобілем марки Форд ескорт д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена статтею 124 КУпАП.
ІІ. Пояснення учасників справи
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що того дня їхала з дочкою в автомобілі писати заяви щодо її хлопця, який пропав безвісти, щоб продовжували його пошуки. ОСОБА_1 працює водієм - далекобійником і ПДР не порушувала, однак в той ранок була нерозчищена і непосипана дорога, тому автомобіль занесло. Вона не змогла впоратись з керуванням і в`їхала в авто ОСОБА_3 . Вину визнала частково, оскільки вважає, що в`їхала в авто ОСОБА_3 через складні погодні умови (ожеледиця, сніг, нерозчищене дорожнє покриття), її автомобіль занесло і вона не змогла вчасно загальмувати або змінити напрям руху автомобіля, здійснивши зіткнення із іншим авто. Вважає, що причиною зіткнення стало саме невиконання відповідальними працівниками обов`язків із належного утримання доріг, а не порушення нею Правил дорожнього руху в аспекті вибору швидкості руху в межах дозволеної. Шкоду потерпілій вона відшкодовує, зокрема, оплачує вартість ліків, 2000 грн на бодро та оплатила послуги адвоката також в розмірі 2000 грн.
ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію своєї підзахисної, просила закрити щодо її підзахисної провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що висновки працівників поліції, що наведені в протоколі у справі про адміністративне правопорушення, щодо необрання її підзахисною безпечної швидкості руху у межах дозволеної є бездоказовими. Працівниками поліції при наведенні у протоколі про адміністративне правопорушення висновку про порушення Правил дорожнього руху та наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між цим порушенням та настанням дорожньо-транспортно пригоди не було враховано порушення вимог щодо експлуатаційного утримання станції доріг. Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що дорога була покрита ожеледицею, що й стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій, обравши безпечну швидкість руху, не зміг зупинити рух транспортного засобу саме через незадовільний технічний стан проїзної частини. Схема дорожньо-транспортної пригоди, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, оформлена неналежним чином і не відповідає вимогам розділу IX Інструкції, адже не містить підписів учасників та не містить даних про пошкодження ТЗ. В судовому засіданні як представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначила, що вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 
Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що в 7:30 ранку вона їхала на авто з малою швидкістю. На дорозі була ожеледиця, побачила, що автомобіль ОСОБА_1 заносить, тому вона зупинилася, а ОСОБА_1 влетіла в її т/з. Зазначила, що після ДТП не зверталася до лікарні, оскільки має на утриманні малу дитину і її немає з ким залишити. Також підтвердила, що не зверталася до ОСОБА_1 з вимогою полагодити їй авто, а сказала їй, щоб вона зверталась в страхову компанію. Підтвердила, що після першого судового засідання ОСОБА_1 ще купила їй ліки.
ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в результаті ДТП транспортний засіб ОСОБА_3 зазнав механічних пошкоджень, а ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_1 частково відшкодувала потерпілій матеріальні збитки. Вважає, що в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, схема ДТП в сукупності з іншими доказами підтверджує обставини справи, тому є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 251 КупАП, крім того, сама ОСОБА_1 в першому засіданні визнала свою вину, а в подальшому почала заперечувати, що свідчить про її наміри ухилитися від відповідальності.

Окрім цього, 26.03.2022 адвокат Колодійчук Н.В. через канцелярію суду подала письмове клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи у справі.
У судовому засіданні ОСОБА_4 не наполягала на розгляді клопотання, оскільки схему ДТП вважає неналежним та недопустимим доказом у справі.
ОСОБА_5 у судовому засіданні при вирішенні клопотання про призначення експертизи просила врахувати заперечення на клопотання та відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та мотиви клопотання, вважаю, що у задоволенні такого слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 273 КпАП України, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається із поданого клопотання, заявник обґрунтовує його необхідністю дослідження обставин ДТП, виходячи, зокрема зі схеми місця ДТП. Однак заявник одночасно ставить під сумнів належність та допустимість зазначеного доказу – схеми ДТП, на якій ґрунтуватиметься вихідна інформація для проведення експертного дослідження. Висновок експерта є похідним доказом, який формується на підставі наданих для дослідження матеріалів. Оскільки сам заявник схему ДТП вважає неналежним та недопустимим доказом, отже результати експертного дослідження в подальшому не можуть вважатися достовірними та такими, що мають доказове значення у справі. Таким чином, за відсутності належної та допустимої фактичної основи для проведення експертизи, її призначення є недоцільним, оскільки не сприятиме встановленню об`єктивних обставин справи, а призведе лише до отримання висновку, що ґрунтується на спірних та недопустимих даних.
Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, про відсутність обґрунтованих підстав для призначення у даній справі судової автотехнічної експертизи, у зв`язку з чим у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити. 
ІІІ. Джерела права та застосоване судом законодавство
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Як зазначено в частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом. При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає, що за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна настає адміністративна відповідальність.
Об`єктами правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Згідно диспозиції статті 124 КУпАП для того, щоб порушення вважалося завершеним потрібні факти: особа водій повинна експлуатувати автомобіль і заподіяння або спричинення збитку.
Суд зауважує, що в рамках даного провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.
При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.
Порядок дорожнього руху на території України згідно ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до загальних положень ПДР, правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.
У справі «Проніна проти України», № 63566/00, від 18 липня 2006 Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи та висновки суду
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП територіальним ограном Національної поліції суду надано такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567172 від 03.01.2026 року, у якому викладено зміст і обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;
- рапорт № 55 від 03.01.2026 про те, що 03.01.2026 о 07:15 в с Менчичі відбулося зіткнення двох т/з із чотирма потерпілими;
- протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 03.01.2026;
- протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 03.01.2026;
- протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 03.01.2026;
- консультаційний висновок спеціаліста від 03.01.2026 щодо ОСОБА_1 ;
- консультаційний висновок спеціаліста від 03.01.2026 щодо ОСОБА_6 ;
- повідомлення про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення;
- рапорт № 56 від 03.01.2026;
- тест № 894 приладу "Драгер", відповідно до якого результат ОСОБА_1 0,00 ‰;
- тест № 896 приладу "Драгер" ,відповідно до якого результат ОСОБА_3 0,00 ‰;
- фототаблиця до матеріалів ЄО 55, 56 від 03.01.2026;
- схема місця ДТП від 03.01.2026, яка сталася о 07:15 год 03.01.2026 в с. Менчичі по вул. Перемоги;
- DVD-диск з місця події, на якому зафіксовано дорожню обстановку після ДТП, яка сталася 03.01.2026, огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із фабулою адміністративного правопорушення, наведеною в адміністративному протоколі, який одночасно є процесуальним документом та доказом у справі про адміністративне правопорушення, вбачається висновок уповноваженої на його складення особи про те, що безпосередньою та єдиною обставиною, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, є саме не обрання ОСОБА_7 безпечної швидкості руху в дозволених межах та не врахування водієм дорожньої обстановки, проте поліцейським не було детально описано, у чому полягала ця обстановка.
Водночас інкриміновані в адміністративному протоколі обставини не містять відомостей щодо того, яка саме швидкість руху транспортного засобу мала місце в момент настання дорожньо-транспортної пригоди, та з яких саме доказів дану обставину було встановлено.
При цьому слід зазначити, що за змістом висновків ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
За відсутності в адміністративному протоколі попередньо встановлених уповноваженим органом обставин, що мають значення для вирішення справи, зокрема, щодо швидкості руху транспортного засобу в момент настання дорожньо-транспортної пригоди та умов дорожньої обстановки, а також посилання на конкретні докази таких обставин, суд не має права самостійно збирати докази на підтвердження таких обставин та покладати в основу висновку про винуватість особи ті обставини, що не встановлювалися попередньо при складенні уповноваженою особою адміністративного протоколу.

Також одним із ключових доказів у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, є схема місця ДТП, оскільки саме вона є графічним відображенням механізму події, просторового розташування транспортних засобів та координат місця зіткнення.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція) відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про Національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 розділу І Інструкції).
Згідно п. 3 розділу 1 Інструкції, схема місця дорожньо-транспортної пригоди - це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.
Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП регулюються розділом ІХ цієї Інструкції, зокрема, згідно з п. 1 розділу ІХ Інструкції, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський.
Схема місця ДТП, згідно затвердженої форми, має в собі лицьовий бік, на якому міститься: зазначення точного місця ДТП із зазначенням прив`язки, назви об`єктів, зображених на схемі, інформація про освітлення, покриття і стан дороги, наявність огородження, дорожніх знаків, розмітки, та ін. Саме з інформацією на лицьовому боці схеми знайомляться учасники ДТП (водії) і ставлять підписи про те, що зі схемою ДТП ознайомлені. Надалі на лицьовому боці схеми зазначається, що схему склав (посада, місце роботи, спеціальне звання, П.І.Б поліцейського, його особистий підпис). Також на затвердженому згідно додатку 8 до Інструкції зразку схеми місця ДТП зазначається, що схема додається до протоколу про адміністративне правопорушення серії … № … На зворотному боці схеми зазначається дані про ТЗ та спричинені пошкодження, які своїми підписами скріплюють лише учасники ДТП.
Відповідно до п. 4 розділу ІХ Інструкції на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.
В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.
Натомість, долучена до справи схема місця ДТП не відповідає встановленим вимогам, оскільки не містить більшості передбачених обов`язкових елементів. Суд звертає особливу увагу, що на схемі відсутнє позначення місця безпосереднього зіткнення транспортних засобів, місце первинного контакту, зокрема з прив`язкою до нерухомих об`єктів (наявне умовне зображення авто після події), що є ключовою обставиною для встановлення механізму ДТП, оцінки дій кожного водія та визначення винної особи. Також в схемі не зафіксовано напрямок руху транспортних засобів, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання водіями правил ПДР, з огляду на те, що пріоритетність дій кожного водія для виконання наступного маневру на дорозі визначається при їх взаємному розміщенні в одній смузі руху та з урахуванням дорожніх знаків. Зображені стрілки вказують на напрямок населеного пункту для орієнтації схеми місцевості, однак в схемі відсутні зазначення напрямки руху автомобілів, тут зафіксовано лише кінцеве положення автомобілів після зупинки. Прив`язка виконана лише для задніх осей автомобілів до краю проїжджої частини, однак для повної фіксації положення необхідно мінімум дві точки прив`язки для кожного т\з, щоб встановити кут, під яким вони стоять. Також не зафіксовано слідів гальмування чи осипу уламків. Більше того, в схемі, як одному із ключових доказів, немає логічного ланцюга руху через відсутність чіткої точки зіткнення, прив`язки, повної траєкторії руху, відтак неможливо встановити хто де знаходився в критичний момент, хто мав перевагу, чи була технічна можливість уникнення ДТП. Крім того, неповно відображено стан покриття проїзної частини, де вказано, що засніжене, однак як було встановлено в судовому засіданні, дорога не була посипаною, та була ожеледиця. Схема місця ДТП не підписана її учасниками, що є фундаментальним процесуальним порушенням, яке ставить під сумнів достовірність зафіксованих даних. Також в схемі місця ДТП невірно зазначено модель транспортного засобу, який зазнав пошкоджень.
Відтак, незазначення всіх ключових відомостей є порушенням п.4 Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Тобто, схема ДТП, що долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, складена без дотримання положень чинного законодавства, не підписана учасниками ДТП, а відтак не може бути використана як належний доказу у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що схема ДТП є невід`ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушенні і містить всі необхідні відомості для встановлення об`єктивної сторони правопорушення за ст. 124 КУпАП (про подію, місце, час, місце зіткнення, траєкторію руху ТЗ, кут зіткнення тощо), її зміст викладено з грубим порушенням вимог Інструкції, що не дає суду змоги встановити об`єктивну сторону правопорушення і як наслідок суб`єктивну сторону (наявність вини особи).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є донькою ОСОБА_1 зазначила, що в той ранок (7-00 год.) вони разом з мамою їхали в ТЦК писати заяви на продовження пошуків її нареченого, який пропав безвісти в зоні бойових дій. Зазначила, що, коли маму занесло, то ОСОБА_8 не зупинила авто, а продовжувала рух, відтак відбулось зіткнення. Коли вона вийшла з машини, то спочатку побігла до ОСОБА_9 ,
бо вона дуже кричала і матюкалась. Стверджує, що казала ОСОБА_10 дзвонити на швидку, натомість остання дзвонила до якихось сторонніх людей. Наголосила, що снігу було багато – по щиколотки, а під снігом було багато льоду. Вказала, що коли авто почало заносити, то інше авто побачила десь за метрів 50, крім того, була темна пора доби і тому побачити вона могла лише фари. Зауважила, що мама їхала не швидко, і їй здається, що постійно гальмувала, тобто вживала заходів, щоб уникнути зіткнення.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка була очевидцем події зазначила, що того ранку вийшла чоловіка проводжати на автобус. В той момент їхали дві машини, і та, що їхала з ОСОБА_12 в`їхала у ту, що їхала з ОСОБА_13 , при цьому зауважила, що та з ОСОБА_13 їхала помало, а та інша – трохи швидше. Пдтіердила те, що погодні умови були несприятливі, а саме дорога була засніжена, не посипана, де-не-де ожеледиця, навіть автобус приїхав із запізненням бо рухавася повільно, забезпечуючи безпеку своїх пасажирів.
Суд не вбачає обставин, які би свідчили про особисту зацікавленість або упередженість цих свідків на корись будь-кого з учасників ДТП, тому приймає ці свідчення до уваги. Загалом показання свідків є послідовними, узгодженими між собою. Свідки підтвердили, що на момент ДТП дорожнє покриття було засніженим. Наявна ожеледиця, дорожні умови були складні. Водночас суд зауважує, що оцінка швидкості руху транспортного засобу є питанням технічного характеру, що потребує спеціальних знань та навичок. Суб`єктивне сприйняття свідком швидкості руху транспортного засобу значною мірою залежить від наявності у свідка спеціальних знань та/або значного досвіду, а тому такі показання свідка слід оцінювати з обережністю. Однак в аспекті того, що в фабулі протоколу уповноваженою на його складення особою не зазначено даних про швидкість руху транспортного засобу та джерело відомостей про ці обставини, показання свідка є обґрунтованою підставою для сумнівів у правильності висновків щодо винуватості особи, зокрема щодо правильності висновку про те, що саме не обрання безпечної швидкості стало безпосередньою причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.

Досліджений DVD-диск з місця події, на якому зафіксовано дорожню обстановку після ДТП, яка сталася 03.01.2026, огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, на першому фрагменті відео з номером вкінці 0001А зафіксовано автомобілі, які зіткнулися, дорога є засніженою, відсутнє будь -яке оброблення у вигляді піску, чи інших сумішей, на відрізку відео з часом 08:03 год. видно, що на полосі від автомобіля відзеркалюються проблискові маячки поліцейського автомобіля, що свідчить про ожеледецю. Крім цього, на цьому ж відео сама ОСОБА_14 зазначає, що вона бачила, як ОСОБА_15 , однак вона «притормозила» і їхала близько 20 км\год. На фрагменті відео вкінці 0002А також ОСОБА_8 підтверджує, що бачила, як ОСОБА_7 «занесло». На відрізку 08:14 год. ОСОБА_7 стверджує, що її «занесло» і вона влетіла, при цьому зазначаючи, що вона ( ОСОБА_14 ) могла б зупинитись, або з`їхати в іншу сторону, щоб не допустити зіткнення. І впринципі дослідивши відеоматеріали, судом встановлено, що працівниками поліції версія щодо втрати ОСОБА_7 контролю керування транспортним засобом саме через необроблене дорожнє покриття фактично не перевірялася.

Фототаблиці, які містяться в справі, також підтверджують незадовільний стан дорожнього покриття, адже проїжджа частина повністю вкрита щільним шаром снігу там криги (поверхня має характерний відблиск), на фото не зафіксовано жодних ознак посипання піщано-соляною сумішшю, адже колір снігу білий без будь-яких домішок, видно накатані колії, які ускладнюють маневрування та можуть спровокувати занос. Вбачається, що автомобілі зупинились один до одного під кутом з локалізацією пошкоджень передніх частин, що підтверджує зустрічне зіткнення, яке в умовах ожеледиці неможливо зупинити авто при гальмуванні, оскільки останнє продовжує рухатися по інерції. Була темна пора доби - світанок, тобто ДТП відбулося в умовах обмеженої видимості. Також з фото можна відслідкувати суперечності із схемою ДТП, оскільки на фото зображені дерева, стовпи електромереж, будівлі, однак вони не використані в схемі як точки прив`язки для фіксації точного місця ДТП.
Із письмових пояснень ОСОБА_1 та самої ОСОБА_3 також вбачається, що вони описували обставини події, зазначаючи, що авто ОСОБА_7 занесло та відбулось зіткнення, бо було дуже слизько, ожеледиця.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, послідовно пояснила, що рухалася з урахуванням дорожніх умов, однак у зв"язку з наявністю ожеледиці та слизького дорожнього покриття, т\з занесло, внаслідок цього вона не могла повною мірою контролювати рух та уникнути зіткнення. Ці пояснення узгоджуються із показаннями свідків, та об`єктивними даними щодо стану доріг.
Разом з тим слід звернути увагу, що з показань свідків, показань ОСОБА_7 , та висловлювань самої ОСОБА_16 , що зафіксовані на відео, слідує, що ОСОБА_14 , побачивши, що авто ОСОБА_7 заносить, - «притормозила» і їхала близько 20 км\год, отже не здійснила повну зупинку свого авто, а продовжувала рух, хоч і на незначній швидкості. Тобто з матеріалів справи не вбачається, що потерпіла зі своєї сторони вжила всіх можливих та необхідних заходів для уникнення ДТП, а саме забезпечено можливість своєчасного реагування на зміну дорожньої обстановки.
Отже, досліджені докази підтверджують, що ожеледиця мала прихований вигляд, що пояснює те, що водій навіть дотримуючись мінімальної швидкості, не міг візуально визначити небезпеку до моменту втрати зчеплення коліс із дорогою. Таким чином твердження в протоколі про «невідповідність швидкості дорожнім умовам» є суб`єктивним припущенням, яке не відповідає фактичному стану покриття на фото.
Відсутність у матеріалах справи акта обстеження ділянки дороги з боку поліції лише підтверджує недоліки фіксації події правохоронцями.
Наведена обставина в аспекті наявних у матеріалах справи доказів, які свідчать про наявність суттєвих недоліків в утриманні дорожнього покриття у виді необробленої ожеледиці, є недоліком оформлення адміністративного матеріалу та, на думку суду, свідчить про те, що неналежний стан дорожнього покриття як обставина, що зі значною ймовірністю може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, при складенні адміністративного протоколу фактично не враховувалася.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху.
Відповідно до п. 2.5. Розділу III Правил охорони праці на автомобільному транспорті, затверджених Наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України №964 від 09.07.2012, на території підприємства повинні бути проїзди для руху автомобілів і пішохідні доріжки, що мають тверде покриття. Влітку їх необхідно очищати від бруду, а взимку - від снігу і льоду, при ожеледиці посипати протиковзними сумішами.
Крім того, як визначено ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.
Відповідно до вимог ДСТУ, стан дорожнього покриття повинен забезпечувати безпечне зчеплення, наявність ожеледиці та засніженості без належної обробки свідчить про порушення вимог щодо експлуатаційного стану дороги, що виключає можливість водія реалізувати вимоги п. 12.1 ПДР.
За переконанням суду, сформованим за наслідками оцінки наявних у матеріалах справи доказів, невідповідність експлуатаційного стану проїзної частини вимогам нормативно-правових актів (наявність суттєвої ожеледиці) перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, що не було враховано при складенні адміністративного протоколу.
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднуються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона правопорушення відображає психічне ставлення особи до скоюваного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи умисел або необережність - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
За таких умов, та в аспекті існування значної необробленої ожеледиці на дорожньому покритті саме в місці настання дорожньо-транспортної пригоди, та в аспекті відсутності підстав вважати, що саме такий значний ступінь недоліків дорожнього покриття безпосередньо в місці настання дорожньо-транспортної пригоди водій мав реальну можливість передбачити, дає підстави для обґрунтованого сумніву в тому, що саме вина особи (необережність) та її дії, а не суттєві недоліки експлуатаційного стану дорожнього покриття, є причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.
Пункт 12.1 ПДР зобов`язує водія враховувати дорожню обстановку. Проте обов`язок водія не є абсолютним і не може перевищувати межі фізичної можливості керування т\з в критичних умовах, які виникли не з його вини. Наявність шару льоду під снігом, відсутність слідів посипання свідчить про неналежне утримання дороги в силу ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух», відтак водій ОСОБА_7 була позбавлена можливості технічно керувати авто у спосіб, щоб уникнути зіткнення. Оскільки вина є обов`язковою ознакою правопорушення, то в даному випадку дії водія були зумовлені зовнішнім фактором – неналежним станом проїзної частини, тобто між діями та наслідками у вигляді відсутній причинно-наслідковий зв`язок, відтак відсутня суб`єктивна сторона правопорушення.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.
У даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом, уповноваженим на складання протоколу, за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів для їх скерування на розгляд до суду.

Як вже суд зазначив вище, ст. 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.
Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п. 4.1Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами.
Оскільки, в діях  ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не знайшов свого підтвердження, то провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

V. Судові витрати
Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 3 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суддя не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська