Справа № 420/989/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
15 січня 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить суд:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.09.1990 - 16.10.1991 роки у колгоспі « 40 років Перемоги»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2018 - 30.07.2018 та 01.04.2020 - 31.05.2020 в ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ».
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з 20.07.2023.
Представник позивача вказує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 39 років 6 місяців 22 днів, що підтверджується відомостями в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 23.09.1985 та дипломом серії НОМЕР_2 від 31.07.1985.
В позовній заяві зазначено, що 16.09.2023 ОСОБА_1 подала заяву про призначення/перерахунок пенсії з додатками через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України. За результатами розгляду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області сформовано електронну справу ОСОБА_1 та призначено пенсію за віком.
Представник позивача зазначає, що 01.03.2025 ГУ ПФУ в Херсонській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та складено відповідний Протокол/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії №213050035153 від 26.02.2025, відповідно до якого повний страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 6 місяців 7 днів.
В позовній заяві зазначено, що 20 грудня 2025 року до електронного кабінету ОСОБА_1 у веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України було надіслано протокол/розпорядження щодо перерахунку пенсії, згідно якого Херсонським об`єднаним управлінням ПФУ було здійснено перерахунок страхового стажу та визначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 38 роки 4 місяців 6 днів.
Представник позивача вказує, що у веб-порталі ПФУ було завантажено оновлену довідку про стаж, врахований для розрахунку пенсії згідно якої стаж був визначений 38 років 4 місяці 6 днів.
За твердженням представника позивача, зі змісту перерахунку, здійсненого Херсонським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, вбачається, що не всі періоди трудової діяльності, на які ОСОБА_1 неодноразово посилалася у своїх зверненнях та скаргах, були враховані до її страхового стажу у повному обсязі.
Представник позивача зауважує, що відповідачем не було враховано період роботи позивача в колгоспі « 40 років Перемоги» після виходу з відпустки за догляду за дитиною 3-річного віку з 05.09.1990 до 16.10.1991.
Крім цього, за твердженням представника позивача, не враховано три місяці роботи в ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ», а саме за період з 01.07.2018 до 30.07.2018 (1 місяць) та з 01.04.2020 до 31.05.2020 (2 місяці).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування спірних періодів до стажу, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 Положення трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
Представник відповідача зазначає, що згідно з п. 6 Положення, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Так, як вказано у відзиві, при первинному призначенні пенсії (20.07.2023) до страхового стажу позивачки згідно трудової книжки колгоспника від 23.09.1985 НОМЕР_3 , не зараховано період роботи в колгоспі « 40 років Перемоги» з 06.09.1990 по 16.10.1991, оскільки записи про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні оформлені не належним чином (у розділі трудової книжки «трудова участь в громадському господарстві», в графі 6 не зазначено дату документа, на підставі чого здійснено записи).
Представник відповідача вказує, що відповідно до інформації наявної у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового ОСОБА_1 з 16.02.2016 до 25.06.2020 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ».
Як вказано у відзиві на позовну заяву, згідно поданої страхувальником звітності, позивач з квітня до травня 2020 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати: у квітні 2020 – 30 днів без збереження заробітної плати та у травні 2020 – 31 день без збереження заробітної плати.
Представник відповідача доходить висновку, що період роботи з 01.04.2020 до 31.05.2020 не враховується для пенсійного (страхового стажу) позивача, оскільки відсутня сплата єдиного соціального внеску.
Отже, згідно з висновками представника відповідача, уточненню потребує період роботи з 01.07.2018 до 30.07.2018, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків та про нарахування заробітної плати по підприємству ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ», зокрема, фізичній особі ОСОБА_1 .
У зв`язку з тим, представник відповідача вказує, що для зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 необхідно було надати документи визначені п.3 Порядку №637 та Порядку №310.
Однак, як стверджує представник відповідача, позивач не скористалась своїм правом, та не надала підтверджуючи документи до органу Пенсійного фонду, тому вищезазначені періоди роботи до її страхового стажу при первинному призначенні пенсії зараховано не було.
Враховуючи вищезазначене, представник відповідача доходить висновку, що у відповідача відсутні правові підстави щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 06.09.1990 до 16.10.1991 у колгоспі « 40 років Перемоги», та з 01.07.2018 до 30.07.2018 та з 01.04.2020 до 31.05.2020 в ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ».
Стислий виклад відповіді на відзив.
У відповіді на відзив представник позивача наводить доводи та аргументи, які є аналогічними, що зазначені у позовній заяві.
Із поданого ГУ ПФУ в Херсонській області відзиву на позовну заяву вбачається, що єдиним аргументом, яким Відповідач обґрунтовує незарахування до страхового стажу Позивача періоду роботи в колгоспі « 40 років Перемоги» з 06.09.1990 по 16.10.1991, є посилання на неналежне оформлення записів у трудовій книжці колгоспника.
Проте, а переконання представника позивача, така позиція ГУ ПФУ в Херсонській області є незаконною, суперечить нормам законодавства та усталеній судовій практиці.
На переконання представника позивача, трудова книжка колгоспника, видана Шаригіній М.О., є належним і достатнім доказом її трудової діяльності, а незарахування ГУ ПФУ в Херсонській області періоду роботи з 06.09.1990 по 16.10.1991 до страхового стажу є протиправним, таким, що суперечить нормам законодавства та усталеній практиці Верховного Суду, і порушує право Позивача на належне пенсійне забезпечення.
Крім зазначеного, представник позивача вказує, що доводи відповідача про перебування ОСОБА_1 у квітні-травні 2020 року у відпустці без збереження заробітної плати є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених обставин. Зокрема, до відзиву не додано копій звітності, поданої страхувальником до органів Пенсійного фонду, витягів із Реєстру застрахованих осіб або будь-яких інших документів, які б підтверджували факт перебування Шаригіної М.О. у відпустці без збереження заробітної плати у спірний період.
На переконання представника позивача, наведені у відзиві твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, на нашу думку, суд не має правових підстав брати їх до уваги при вирішенні спору, оскільки відповідно до вимог процесуального законодавства обставини, на які посилається сторона, мають бути підтверджені належними доказами.
Процесуальні дії у справі.
Суд ухвалою від 20.01.2026 залишив без руху позовну заяву, надав позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, а саме Пенсійного фонду України, із зазначенням про його залучення на стороні позивача або відповідача, а також обґрунтуванням яким чином рішення суду може вплинути на права і обов`язки вказаної особи, або уточнити коло учасників справи та надати відповідні уточнення до позовної заяви.
Ухвалою суду від 28.01.2026 суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.
Відповідно до записів у Трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 від 23.09.1985, ОСОБА_1 :
02.09.1985 – прийнята до членів колгоспу «40 років Перемоги»;
08.03.1986 – переведена на посаду економіста по праці у колгоспі « 40 років Перемоги»;
16.10.1991 – виключена з членів колгоспу «40 років Перемоги»;
16.02.2016 – призначена на посаду директора ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ»;
29.06.2019 – переведена на посаду інженера 1-ї категорії ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ»;
25.06.2020 – звільнена за згодою сторін з ТОВ «ЮГТЕХЕСПЕРТ».
Згідно з записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_4 від 23.09.1985, у період з 1985 до 1991 позивач виконувала встановлений трудовий мінімум.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 21.11.2025 №2100-0212-8/46489, за записами трудової книжки колгоспника від 23.09.1985 № НОМЕР_1 , до страхового стажу позивача не зараховано:
період роботи в колгоспі « 40 років Перемоги» з 02.09.1985 до 16.10.1991 – записи про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні оформлені не належним чином (у розділі трудової книжки «трудова участь в громадському господарстві», в графі 6 не зазначено дату документа, на підставі чого здійснено записи). Необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів. Період з 01.08.1985 до 05.09.1990 враховано до страхового стажу як період догляду за дітьми до 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );
період роботи з 02.07.1994 до 30.04.1996 — запис про звільнення завірено печаткою, за відбитком якої неможливо ідентифікувати підприємство.
З наведеного листа також вбачається, що Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не враховано стаж роботи позивача у періоди:
з 01.07.2018 до 31.07.2018;
з 01.04.2020 до 31.05.2020.
Відповідно до Індивідуальної відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:
липень 2018 року;
квітень-травень 2020 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування спірних періодів до страхового стажу позивача, остання звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).
За змістом пункту 1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу п.1 ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абз.2 ч.4 ст.26 Закону №1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Частинами першою та третьою статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту – Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до абз.1, 2, 4 п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.
Відповідно до статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.
За правилами статті 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Відповідно до п.1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, (у редакції чинній на дату виникнення правових відносин), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.
Як зазначено вище, зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 21.11.2025 №2100-0212-8/46489 встановлено, що до страхового стажу не зараховано період з 06.09.1990 - 16.10.1991, оскільки записи про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні оформлені не належним чином (у розділі трудової книжки «трудова участь в громадському господарстві», в графі 6 не зазначено дату документа, на підставі чого здійснено записи).
Суд враховує, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (ч.1 ст.56 Закону №1788-ХІІ).
Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №1788-ХІІ, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (далі по тексту - Основні Положення).
Відповідно до пп.1, 2 Основних Положень, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п.5 Основних Положень).
Згідно з п.6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також, слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до п.8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
В свою чергу, на час заповнення трудової книжки в частині спірних періодів діяла також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 № 252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412, та яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) (далі по тексту Інструкція №162).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців».
Згідно положень пунктів 1, 13, 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (із змінами, далі по тексту - Постанова № 656), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації засвідчуються підписом керівника підприємстві, установі, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначають наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі по тексту Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.
Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі №654/890/17.
Отже, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі за текстом – Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою Порядку ведення трудових книжок, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Зі змісту трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 встановлено, що у період з 02.09.1985 до 16.10.1991 позивач працювала у колгоспі « 40 років Перемоги».
Окрім того, записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 №1505259 від 23.09.1985 підтверджено, що у період з 1985 до 1991 позивач виконувала встановлений трудовий мінімум.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28.02.2018 у справі № 428/7863/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Такі обставини як наявність допущених роботодавцем недоліків під час заповнення трудової книжки є формальними та не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.
Отже, наведені пенсійним органом мотиви щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 06.09.1990 до 16.10.1991 у колгоспі « 40 років Перемоги» слід визнати безпідставними, адже період роботи підтверджено записами трудової книжки, в тому числі виконання позивачкою встановлених трудоднів.
Вирішуючи питання про зарахування до пенсійного стажу періодів роботи позивача з 01.07.2018 - 30.07.2018 та 01.04.2020 - 31.05.2020 в ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ», суд зазначає таке.
Так, зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 21.11.2025 №2100-0212-8/46489 встановлено, що відповідачем не враховано до пенсійного стажу позивача стаж роботи в ТОВ «ЮГТЕХЕКСПЕРТ» у періоди з 01.07.2018 - 30.07.2018 та 01.04.2020 - 31.05.2020.
Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, органи Пенсійного фонду України уповноважені самостійно витребовувати у підприємств, установ/ організацій) усі необхідні для вирішення питання про призначення пенсії особі документи, при цьому така вимога передує винесенню рішення щодо призначення пенсії, а не висувається у вже прийнятому рішенні про відмову у призначенні пенсії.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не скористався правом на збір додаткових документів, на перевірку чи уточнення необхідних обставин (направлення запитів до архівних установ) тощо.
У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідне застосувати при розгляді цієї справи, зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Відтак, не зарахування стажу є порушенням органу Пенсійного фонду України, що посягає на гарантовані Конституцією України права позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Крім того, відповідно статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку №22-1).
З огляду вищезазначене, органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі. Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.
Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах. Отже, відповідач своїм правом вимагати відповідні документи від підприємств, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію - не скористався, відтак необґрунтовано, без урахування всіх обставин справи.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч.2 ст.9 КАС України та задовольнити позовні вимоги шляхом:
визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 06.09.1990 до 16.10.1991 у колгоспі « 40 років Перемоги», з 01.07.2018 до 30.07.2018 та з 01.04.2020 до 31.05.2020 у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЮГТЕХЕКСПЕРТ»;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.09.1990 до 16.10.1991 у колгоспі « 40 років Перемоги»;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2018 до 30.07.2018 та з 01.04.2020 до 31.05.2020 у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЮГТЕХЕКСПЕРТ».
Суд відхиляє посилання відповідача на перебування ОСОБА_1 у квітні–травні 2020 року у відпустці без збереження заробітної плати, оскільки такі не підтверджені належними і допустимими доказами, поданими до суду. Водночас саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, дій чи бездіяльності. За відсутності відповідних доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність підстав для неврахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача, такі доводи не можуть бути прийняті судом до уваги та не спростовують обґрунтованості позовних вимог.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1064,96 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Інші доводи відповідача по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул Валентини Крицак, буд.6, м.Херсон, Херсонська обл., 73036, код ЄДРПОУ 21295057) про зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 06.09.1990 до 16.10.1991 у колгоспі « 40 років Перемоги», з 01.07.2018 до 30.07.2018 та з 01.04.2020 до 31.05.2020 у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЮГТЕХЕКСПЕРТ».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.09.1990 до 16.10.1991 у колгоспі « 40 років Перемоги».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2018 до 30.07.2018 та з 01.04.2020 до 31.05.2020 у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЮГТЕХЕКСПЕРТ».
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО