Справа № 748/2948/25 	Головуючий у 1 інстанції Костюкова Т. В. 	
Провадження № 33/4823/255/26 	  	
Категорія - – ч.2 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Кондренка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кондренка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП та за ч.1 ст.122-2 КУпАП закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Місцевим судом встановлено, що 20 серпня 2025 року о 09 год 10 хв, на 167 км автодороги М-01, біля с. Рівнопілля, Чернігівського району, Чернігівської області, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Lada Gab110-С17-СО», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, за результатом тесту «Drager» alcotest 7510» - 0,64‰, та згідно висновку КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №1131 від 20.08.2025, а також керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2024, і при цьому будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП постановою серії ЕНА №3869353 від 16.01.2025 і за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.03.2025. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1«а», п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.
Крім того, 20 серпня 2025 року, о 09 год 10 хв, на 167 км автодороги М-01, біля с. Рівнопілля, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Lada Gab110-С17-СО», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору, та спеціального звукового сигналу (п.8.9 «б» ПДР), чим порушив вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП - єдиний унікальний №748/2948/25 (провадження №3/748/1400/25); за ч.2 ст.130 КУпАП - єдиний унікальний №748/2949/25 (провадження №3/748/1401/25); за ч.1 ст.122-2 КУпАП - єдиний унікальний №748/2950/25 (провадження №3/748/1402/25), об`єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального №748/2948/25 (провадження №3/748/1400/25).

Не погодившись із рішенням суду, захисник Кондренко О.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 . При цьому, у судовому засіданні було встановлено, що за кермом автомобіля був ОСОБА_3 також вказує, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є безперервним. 

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Кондренка О.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.122-2 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №428747 від 20.08.2025, ОСОБА_1 , 20 серпня 2025 року, о 09 год. 10 хв., на 167 км автодороги М-01, біля с. Рівнопілля, Чернігівського району Чернігівської області, керував автомобілем марки «Lada Gab110-С17-СО», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, за результатом тесту «Drager» alcotest 7510» - 0,64‰, та згідно висновку КНП «ЧОПНЛ» №1131 від 20.08.2025. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачене ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.18).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП. 

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Драгер ARLМ-0316 від 20.08.2025, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,64 проміле (а.с.24).

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1131 від 20.08.2025, виданим лікарем КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.25).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є непереконливими, з огляду на таке.

У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_5 , інспектор взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Чернігівській області, показав, що 20.08.2025 він з колегою ОСОБА_6 чергував поблизу с. Рівнопілля. Він безпосередньо вимірював швидкість за допомогою приладу TruCAM, а ОСОБА_6 зупиняла транспортні засоби, на які вказував. Приладом TruCAM було зафіксовано перевищення швидкості автомобілем марки «Lada», д.н.з. НОМЕР_1 , на що він вказав напарниці, яка подала водію вказаного транспортного засобу вимогу про зупинку жезлом. Транспортний засіб не зупинився, а тому, сівши в службове авто та подавши світлові і звукові сигнали, вони почали його переслідувати. З дороги транспортний засіб, який належав ОСОБА_1 , звернув у поле у посадку і рухався по ґрунтовій дорозі. Вони їхали за ним, подаючи сигнали про зупинку, проте водій не реагував. В подальшому транспортний засіб зупинився і з нього вийшло 2 осіб: ОСОБА_1 з сидіння водія та інша особа, яка була озброєна, з пасажирського сидіння. Підходячи до них з ОСОБА_6 , вони зазначили, що це військовий об`єкт. Коли ОСОБА_5 намагався зробити крок назустріч, то почув звук зведеного затвору з автомату і попередження «або стій або стріляю». Опісля цього вони з напарницею покинули місце зупинки транспортного засобу «Lada», та доповіли командиру про ситуацію. В подальшому вони повернулися на місце зупинки транспортного засобу з 2 екіпажами поліції. На місце прибув їх командир та заступник командира батальйону. При з`ясуванні особи, яка є старшою, ОСОБА_1 відповів «я головний». ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_1 вийшов при зупинці транспортного засобу з сидіння водія та відносно нього в подальшому оформлені адміністративні матеріали.

У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_6 яка обіймає посаду старшого інспектора відділу «Служби освітньої безпеки» УПП в Чернігівській області показала, що 20.08.2025 несла чергування поблизу с. Рівнопілля, а саме з напарником ОСОБА_5 здійснювали вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCAM, під час якого було зафіксовано перевищення швидкості автомобілем марки «Lada», д.н.з. НОМЕР_1 . Вона подала жезлом вимогу про зупинку, однак транспортний засіб не зупинився. Тоді вони з напарником включили світлові та звукові маячки та почали переслідування транспортного засобу. Зупинився автомобіль в полі і з нього вийшов водій та інша особа, які повідомили їм, що вони знаходяться на спецоб`єкті. Поспілкуватися не вдалося, так як відчувалася загроза з боку військових і тому вони від`їхали і проінформували керівництво про подію. В подальшому вони з напарником та ще 2 екіпажі поліцейських приїхали на місце зупинки транспортного засобу. Під час спілкування вона бачила водія, який керував транспортним засобом та яким є ОСОБА_1 та відносно якого були складені адміністративні матеріали.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що останні зупиняли автомобіль марки «Lada», д.н.з. НОМЕР_1 , за перевищення швидкості, проте транспортний засіб не зупинився, а тому поліцейські почали його переслідувати. В подальшому автомобіль зупинився в полі, з якого вийшли дві особи, які повідомили, що вони знаходяться на спецоб?єкті. Спілкування не вдалося, так як відчувалася загроза з боку військових і тому поліцейські від`їхали. Також з відеозапису слідує, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 спочатку відмовився, зазначаючи, що поїде в медичний заклад, а в подальшому погодився пройти на місці за допомогою приладу «Drager». Поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння на місці, результат продуття приладу 0,64‰, з яким він не погодився та виявив бажання проїхати в медичний заклад, де в подальшому пройшов огляд та було констатовано його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Після чого відносно ОСОБА_1 були складені адміністративні матеріали. 

Доводи апелянта про недоведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються дослідженими доказами у їх сукупності, так як поведінка останнього на місці вказувала на те, що він керував автомобілем, а відсутність відображення факту керування до моменту зупинки транспортного засобу не може бути єдиною підставою для закриття провадження у справі. При цьому, за весь час відеозйомки ОСОБА_1 жодного разу не вказував, що його автомобілем керував хтось інший.

Відтак, доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а за кермом перебувала інша особа, є неспроможними, оскільки не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються дослідженими доказами, які наявні в матеріалах справи. 

Також, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння теж побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом транспортного засобу та як водій погодився пройти такий огляд.

Більш того, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були предметом розгляду суду першої інстанції і суд правильно визначився, що саме останній був за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у даній справі докази.

Так, суд першої інстанції вірно критично оцінив пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які вказували, що за кермом транспортного засобу був ОСОБА_3 , так як останні не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що за кермом транспортного засобу був ОСОБА_1 , який вийшов з водійського сидіння, коли транспортний засіб зупинився після переслідування.

Також, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1 , який вказував, що до обіду він не знав взагалі, що його транспортний засіб брав ОСОБА_3 , допоки його не викликали співробітники ВСП та його командир, за вказівкою яких він пройшов огляд на стан сп`яніння. 

Свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_1 не відлучався з позиції, в той час як ОСОБА_3 їздив по запчастини в місто. Проте з відеозапису вбачається, що назустріч працівникам поліції вийшов ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , що спростовує дане твердження свідка.

Більш того свідок ОСОБА_3 вказував, що самостійно їздив у місто по запчастини, однак, як було встановлено під час судового розгляду в транспортному засобі марки «Lada», д.н.з. НОМЕР_1 було дві особи, що підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та відповідно дана обставина підтверджується відеозаписом.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки сторона захисту не довела, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, проходження ОСОБА_9 огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікаря-нарколога зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву в їх достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кондренка О.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний