Справа № 545/4975/25 
Провадження № 2/545/681/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: Стрюк Л.І.,
за участю секретаря: Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:
У листопада 2025 року представник ТОВ «Іннова Нова» (колишня назва ТОВ «Іннова Фінанс») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у позику в сумі 32109 грн.
В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_2 укладено 20.04.2025 договір про надання грошових коштів у позику №7886960425 згідно з умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 7000 грн., а позичальник повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти.
ТОВ «Іннова Фінанс» як позикодавець зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, в той же час відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 32109 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11109 грн. заборгованість за процентами та 14000 грн – сукупна сума пені, нарахована за порушення зобовязання позичальником договору.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, . 
Представник відповідача надав відзив на позов у якому заперечувала протии задоволення позову, вказуючи на те, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а також не є належними доказами існування боргу. Позивачем не надано доказів перерахунку кредитних коштів на рахунок відповідача. Також посилалася на те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує заборгованість за кредитом, що суперечить законодавству, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за відсотками. 
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2025 ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір надання грошових коштів у кредит №7886960425 (а.с.20-31).
Відповідно до п. 2.2 договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 7000 грн. Шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Тип кредиту кредит. Строк кредиту (трок дії договору) 360 днів.
Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3195,29% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 31612 грн.
Встановлено, що договір надання грошових коштів у позику №7886960425 та додаток №1 до договору підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 1267 (а.с. 20-31, 19-20).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Таким чином, вищезазначений договір, укладені між відповідачем та позивачем у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн., передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується довідкою про успішність операції про перерахування фінансових коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» на номер картки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 за № транзакції 1593506271 на сумум 7000 грн 20.04.2025 (а.с. 14).
З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору надання грошових коштів у позику №7886960425 від 20.04.2025 належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
За розрахунком заборгованості за кредитом, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 32109 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11109 грн. заборгованість за процентами, 14000 грн – сукупна сума пені, нарахована за порушення зобовязання позичальником договору.
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Не можуть бути прийняті судом до уваги доводи представника відповідача з приводу відсутності підпису договору. Так з матеріалів справи вбачається договір був підписаний одноразовим ідентифікатором 1267, що підтверджується повідомленням відправки одноразового ідентифікатора для підписання договору (а.с. 31)
Доводи з приводу не правильності нарахування відсотків сприймається судом критично, адже відповідач не надав контр розрахунок та не спростував нарахування відсотків позивачем.
З приводу відсутності первинних бухгалтерських документів, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, (а.с. 14) містить виписку первинної бухгалтерської документації де зазначається: № транзакції – 1593506271; Сума, грн. – 7000; Валюта – UAH; Дата прийняття – 20.04.2025, 14:16; Номер замовлення – 064ee39a-9246-42b9-8c8a-60d14a4c5c95; Номер картки – НОМЕР_2 ; ПІБ – ОСОБА_1 ; Статус – успіх, що підтверджує отримання відповідачем коштів від товариства.

Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне.
Згідно п. 7.3 у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань згідно договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, визначених графіком платежів, з наступного календарного дня позичальник повинен виплатити товариству штраф у розмір 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт прострочення (а.с. 26).
За п. 7.4. вбачається, що за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. 
Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом № 4643-IX затверджено Указ Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" 14 липня 2025 року №468/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується до 04 травня 2026 року.
Згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №7886960425 від 20.04.2025 вбачається, що заявлена до стягнення неустойка за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором становить 14000 грн. (а.с.49-51).
Водночас стягнення штрафних санкцій суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Також суд звертає увагу, що позивачем не було застосовано до відповідача загальне правило та умови кредитування, а лише ті були застосовані які містяться в індивідуальному кредитному договорі, який був підписаний позичальником, що свідчить про його згоду з усіма перерахованими умовами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит №7886960425 від 20.04.2025 у розмірі 18109 грн.

Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причино пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 32109 грн., позов задоволений на суму 18109 грн., тобто на 56,40 %.
Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1366,23 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» (код ЄДРПОУ: 44127243, адреса місцезнаходження: вул. Верхній Вал, 10 м. Київ) заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №7886960425 від 20.04.2025 у розмірі 18109 грн., а також судовий збір у розмірі 1366,23 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:	  	Л.   І.   Стрюк