УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6153/25 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/6153/25 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» 
на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Пилипюк Л.М. 
встановив:
У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс», звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 07 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102256550, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав при укладенні Кредитного договору, що підтверджує прийняття відповідачем умов Кредитного договору № 102256550 від 07 березня 2021 року. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, здійснивши безготівкове перерахування на картковий рахунок відповідача суму кредиту 6 000,00 грн.
На підставі договору факторингу № 03Т від 23 червня 2021 року право вимоги від ТОВ «Мілоан» за Кредитним договором перейшло до нового кредитора - ТзОВ «Діджи Фінанс».
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором набуло ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг».
Відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Пінг- Понг» №1778 від 01.07.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Пінг- Понг» перейменовано на ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» з 01.07.2025 року.
Сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 29 400,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 23 400,00 грн.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 29 400,00 грн, понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Заочним рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2025 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 102256550 від 07 березня 2021 року в розмірі 11 400,00 грн, 939,41 грн судового збору та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 07.04.2021 по 05.06.2021 у сумі 18 000,00 грн, ТОВ «Солвентіс»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних вимог.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відмовляючи у задоволенні позову в частині нарахування відсотків в розмірі 18 000,00 грн через їх нарахування поза межами строку дії договору, суд першої інстанції не звернув увагу, що згідно з пунктом 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 102256550 від 07.03.2021, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. 
Так згідно умов договору кредит відповідачу надавався строком на 30 днів з 07.03.2021 (строк кредитування) (пункт 1.3. Договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) – 06.04.2021 (пункт 1.4. Договору). За цей період проценти за користування кредитом становили 3.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (180,00 грн на день). 
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. 
Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (у даному випадку до 06.04.2021), а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункт 2.4.2 Договору). 
Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог, тобто у даному випадку кожен день пролонгації є новою датою повернення кредиту. 
Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється відповідачем, станом на 06.04.2021 кредит не було повернуто, і він продовжив користуватись кредитними коштами, платежі на погашення кредиту не вносив взагалі. Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. 
За таких обставин позивач вважає, що у спірному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, тобто о 05.06.2021, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 90 днів, що включає в себе 30 днів строку початкового кредитування на пільгових умовах + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах). 
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору про споживчий кредит №102256550 від 07.03.2021 сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. 
Тому наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є помилковим. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалась. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Судом під час розгляду справи встановлено, що 07 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 102256550 .
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору позикодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Основні умови Кредитного договору: сума кредиту становить 6 000,00 гривень (п. 1.2 Кредитного договору); кредит надається строком на 30 днів з 07.03.2021 (п. 1.3 Кредитного договору); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 06.04.2021 (п. 1.4 Кредитного договору); загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5 400,00 грн в грошовому виразі та 1095,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11 400,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. 
Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п. 1.5 Кредитного договору);
- комісія за надання кредиту: 0.00 грн, яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Кредитного договору);
- проценти за користування кредитом: 5 400,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п. 1.5.2 Кредитного договору);
- кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Кредитного договору).
07 березня 2021 року ТОВ «Мілоан» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6 000,00 грн, що підтверджено копією платіжного доручення № 25832020 від 07 березня 2021 року.
23 червня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» (клієнт) укладено договір відступлення прав вимог №03Т, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості).
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу №1/15, у відповідності до умов позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором в розмірі 29 400,00 грн.
Відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 на виконання рішення єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Пінг- Понг» №1778 від 01.07.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Пінг- Понг» перейменовано на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» з 01.07.2025 року.
Згідно наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 29 400,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 23 400,00 грн. 
Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з відповідача за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом станом на 05 червня 2021 року в розмірі 18 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки вказані відсотки були нараховані стороною позивача за межами передбаченого умовами договору строку кредитування, тобто після 06 квітня 2021 року.
Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо виходячи з наступного. 
Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі -Закон).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до положень ст. 1046, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статі 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.
При цьому питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 07.03.2021 (строк кредитування). 
Пунктом 1.4. Кредитного договору, визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 06.04.2021.
Однак згідно з пунктом 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 102256550 від 07.03.2021, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. 
Так згідно умов договору кредит відповідачу надавався строком на 30 днів з 07.03.2021 (строк кредитування) (пункт 1.3. Договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) – 06.04.2021 (пункт 1.4. Договору). За цей період проценти за користування кредитом становили 3.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (180.00 грн на день). 
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. 
Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (у даному випадку до 06.04.2021), а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункт 2.4.2 Договору). 
Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог, тобто у даному випадку кожен день пролонгації є новою датою повернення кредиту. 
Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється відповідачем, станом на 06.04.2021 кредит не було повернуто, і він продовжив користуватись кредитними коштами, платежі на погашення кредиту не вносив взагалі. 
Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах строк кредитування пролонгувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, тобто до 05.06.2021, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 90 днів, що включає в себе 30 днів строку початкового кредитування на пільгових умовах + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах). 
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору про споживчий кредит №102256550 від 07.03.2021 сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. 
Тому наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами станом на 05 червня 2021 року в розмірі 23 400,00 грн відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволені позову є помилковим. 
З урахуванням вищевикладеного, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 400,00 грн з вищевказаних підстав.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги в суді першої та апеляційної інстанції, позивачем надано копію договору № 43657029 від 01 листопада 2024 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М.; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, відповідно до якого вартість послуг за надання правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції складає 6 000,00 грн; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом в районному суді від 03 березня 2025 року на суму 6 000,00 грн; додаткова угода № 102256550 до договору про надання правничої допомоги від 01.03.2025; акт про підтвердження факту надання правничої допомоги (правової) допомоги адвокатом від 20.08.2025 року в апеляційному суді на суму 4 000,00 грн.
У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі №201/14495/16-ц (провадження №61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу понесені під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 10000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Солвентіс» понесених у даній справі витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а за подачу апеляційної скарги – 3 633,60 грн, а тому з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 056,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» задовольнити.
Заочне рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солвентіс» (код ЄДРПОУ 43657029, адреса місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406) заборгованість за кредитним договором №102256550 від 07.03.2021 в розмірі 29 400,00 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солвентіс» судовий збір у розмірі 6 056,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року. 

Головуючий Судді