Справа № 569/26194/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
секретар судового засідання Литвиненко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «ІННОВА-НОВА» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 35677 грн. 50 коп. та судових витрат у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 31 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №7642590325. Відповідно до Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 15 000, грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Загальна (поточна) заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання грошових коштів у позику №7642590325 від 31.03.2025 р. складає: 35 677 грн. 50 коп., з яких: 15 000 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 20 677 грн. 50 коп. – заборгованість за процентами. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що жодного договору, який би був укладений між позивачем та відповідачем, він не має, також йому не передавалась і не вручалась паперова форма договору. Так само відповідач не отримував на жодному електронному носії або засобі зв`язку: електронного примірника договору; умов договору; правил надання кредиту; тарифів; паспорта споживчого кредиту; графіка платежів; будь-яких інших документів, які б підтверджували виникнення кредитних правовідносин та істотні умови такого договору. Вперше відповідач ознайомився з текстом так званого «договору» лише після отримання позовної заяви, а не в момент, який позивач визначає як момент його укладення. Зазначає, що надані позивачем файли та витяги не мають ознак оригінального документа, не містять підтвердження цілісності, не засвідчені електронним підписом відповідача, не містять електронної печатки позивача та не відображають будь-якого процесу оформлення правочину у спосіб, визначений законом. За таких умов правові наслідки не можуть настати, оскільки письмова форма правочину не дотримана. У поданих матеріалах відсутній будь-який документ, підписаний відповідачем, відсутні ознаки електронного підпису, немає електронної незалежної позначки часу, немає підтвердження цілісності документів та відсутня електронна печатка позивача. Внаслідок цього надані скріншоти та односторонні довідки не можуть визнаватися електронними документами у розумінні закону й не мають юридичної сили. Вони не ідентифікують особу, не підтверджують волевиявлення та не можуть підтвердити жодного правочину. Договір приєднання містить мінливі умови та відсутність доведення їх доведення до споживача. Крім того, відповідач діючи добросовісно та не визнаючи наявності кредитного договору вже повернув позивачеві грошові кошти у розмірі 12600 грн. та не заперечує можливості повернення залишку суми у розмірі 2400 грн. Водночас вимоги позивача щодо стягнення процентів, комісій, штрафів, пені та інших нарахувань не ґрунтуються на доведеному договорі та не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» і ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №7642590325.
Як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17.11.2024 р., складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови.
Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою одноразового ідентифікатора «8825».
Відповідно до Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 15000 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору, його додатків. 
Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту – кредит.; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дати надання кредиту: 31.03.2025 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6. Тип процентної ставки – фіксована.; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; 0,87 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи зі 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше) п. 2.2. Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.; п.2.6.2. Знижена процентна ставка 0,30% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Позичальник 30.04.2025 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У відповідності до п. 2.5, 2.5.1. Договору Позики: Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту, сплати комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі; У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. 
На підставі рішення загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи: Товариство з обмеженою відповідальністю з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА», у зв`язку із чим 08.09.2025 року відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Позивача.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі ч.13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Зі змісту абз.3 ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою АТ «Акцент-Банк», відповідно до якої 31.03.2025 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 1500,00 грн.
Відповідачем у справі було проведено часткову сплату за Договором про надання грошових коштів у позику № 7642590325 від 31.03.2025 р. на загальну суму 12 600,грн. 00 коп., з якої даними зарахуваннями погашено: 1350 грн. 00 коп. - проценти нараховані до 30.04.2025 р. за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,30% (п. 2.6.2. Договору); 9 000 грн. 00 коп. - частково проценти, які нараховані з 30.04.2025 р. до 21.11.2025 р. за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,00% (п. 2.6.1. Договору); 2 250 грн. 00 коп. – комісія за надання кредиту.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості, загальна (поточна) заборгованість відповідача перед Позивачем за Договором про надання грошових коштів у позику № 7642590325 від 31.03.2025 р. становить 35 677 грн. 50 коп., з яких: 15000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 20 677, грн. 50 коп. - заборгованість за процентами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Ст.525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. Однак відповідач у порушення вимог Закону в установлені строки зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув. 
Посилання відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що він не підписував кредитний договір спростовуються наявними матеріалах справи доказами. Так, відповідач підписав Договір про надання грошових коштів у кредит №7642590325 шляхом введення одноразового ідентифікатора «8825» через Особистий кабінет, що підтверджується копією договору та підтвердженням про відправлення одноразового ідентифікатора «8825». Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 15000 грн. підтверджуєся витягом ТОВ ФК «Контрактовий дім» та випискою АТ «Акцекнт-банк».
Щодо заборгованості по комісії за обслуговування в розмірі 2250 грн., які позивач включив в загальну суму заборгованості суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) ВП ВС зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості у розмірі 33427 грн. 00 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 2422,40 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 2 422,40 * 93,69 /100 = 2269,54 грн.
За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2269,54 грн., сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 89, 141, 263-265, 280-281, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 33427 грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2269 грн 54 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», адреса: 04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, буд.10, пов.2, оф.5, код ЄДРПОУ 44127243.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлено 20.03.2026 року.

Суддя Харечко С.П.