ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/788/25	Головуючий у 1-й інстанції Лавренюк О.М. 	
Провадження № 33/817/112/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ст.185, ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Крамара В.П. на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою справу №951/788/25 (провадження №3/951/4/2026) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу №951/789/25 (провадження №3/951/5/2026) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єднано в одне провадження та присвоїно об`єднаній справі єдиний унікальний номер - №951/788/25 (провадження №3/951/4/2026).
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови, 12.11.2025 близько 05 год. 07 хв. в селищі Козова, по вул. Грушевського, 20 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest 6820" та в найближчому медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КупАП.
Також 12.11.2025 о 05 год. 30 хв. в селищі Козова, по вул. Грушевського, 20 громадянин ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження (вимогу) поліцейського про припинення правопорушення, шарпав працівника поліції інспектора з РПП СПД №1 ВП№1 капітана поліції Бея С.С., поводив себе зухвало та нахабно. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисника - адвокат Крамар В.П. просять скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом;
ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510521 від 12 листопада 2025 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12 листопада 2025 року не є беззаперечними доказами наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння;
суд першої інстанції без належних підстав надав критичну оцінку показанням свідків, дослідженим у судовому засіданні;
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні;
наявність підпису в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Крамар В.П. не з`явились, хоча були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Повідомлень про причини неявки в судове засідання та клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило. 
За таких обставин відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний розгляд проведено у їх відсутності.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, а тому правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин справи і кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП не підлягає перевірці в ході апеляційного розгляду. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Крамар В.П. не оскаржує постанову суду в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суд переглядає справу, лише в частині висновків суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим за епізодом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510521 від 12 листопада 2025 року; відеозаписах з нагрудної камери працівників поліції та відеозаписах з відеореєстратора службового автомобіля поліції (назви відеофайлів: «NO20251112-050700-071646-20251112052653», «NO20251112-050600-071645-20251112052845», «export-8rdz8», «ch07_20251112060524»); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12 листопада 2025 у Комунальне некомерційне підприємство «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради»; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6133639 від 12 листопада 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу; довідці СПД №1 ВП №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 18 листопада 2025 року.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, а також підпис ОСОБА_1 у ньому не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку в оскарженій постанові, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. 
Як обґрунтовано встановив суд першої інстанції, долучений до протоколу відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля поліції (файл «NO20251112-050600-071645-20251112052845») містить зафіксований момент руху транспортного засобу «Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , повз службовий автомобіль поліції. Під час покадрового відтворення зазначеного відеозапису із застосуванням уповільнення та максимального збільшення судом встановлено, що за кермом вказаного транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 . Зокрема, на відеокадрі (файл NO20251112-050600-071645-20251112052845 05:06:57 год) чітко зафіксовано обличчя водія, який одягнутий у чорну куртку, з-під коміра якої виглядає капюшон світлого кольору. При цьому на інших досліджених судом відеозаписах ОСОБА_1 зафіксований у тотожному одязі, що узгоджується між собою та додатково підтверджує встановлені судом обставини.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що 12 листопада 2025 року у смт Козова по вул. Грушевського, 20 у час, зазначений у протоколі, транспортним засобом «Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_1 , є обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами і підстав для сумніву в його правильності апеляційний суд не вбачає.
Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування транспортним засобом не ґрунтуються на матеріалах справи і суперечать перевіреним судами першої та апеляційної інстанції обставинам, а тому не спростовують правильності висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 .
Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є надуманими, так як вони спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл export-8rdz8.mp4 з 05:44:55 по 05:45:25 год) зафіксовано як працівник поліції, у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, що неодноразово було озвучено ОСОБА_1 , озвучував вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також проїхати у медичний заклад, однак, водій у категоричній формі відмовився. 
Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не спростовують правильності висновків про наявність складу правопорушення, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а водій відповідно до вимог п.2.5. ПДР зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння.
Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), які були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані не лише в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510521 від 12 листопада 2025 року, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12 листопада 2025 року, а й даними відеозаписів нагрудних камер працівників поліції.
Твердження апелянтів про те, що суд першої інстанції безпідставно надав критичну оцінку показанням свідків, є необґрунтованим та спростовується змістом оскаржуваної постанови й матеріалами справи.
Як убачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції навів конкретні мотиви такої оцінки та послався на сукупність доказів, які суперечать відповідним свідченням, зокрема на відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля поліції, що підтверджує перебування за кермом саме ОСОБА_1 . Водночас показання свідка ОСОБА_2 містять істотні неузгодженості, не підтверджуються об`єктивними доказами та не узгоджуються з іншими встановленими обставинами, що обґрунтовано викликало сумнів у їх достовірності.
Аналогічно місцевий суд мотивовано визнав ненадійними письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки вони суперечать дослідженим відеоматеріалам справи і відсутня можливість усунути ці суперечності шляхом допиту цього свідка безпосередньо в судовому засіданні.
Отже, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, тоді як суд здійснив її відповідно до вимог закону та належно обґрунтував свої висновки. 
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Крамара В.П. - залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2026 року, відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя