ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 200/5528/21 Суддя (судді) першої інстанції: Галатіна О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
суддів:	 	Ключковича В.Ю., Епель О. В.	
за участю секретаря:	 	Волошка О. Л. 	

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бліндара В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року (місце ухвалення: Донецька область, м. Слов`янськ,, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 04.08.2025 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування запису про право власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд :
- визнати недійсними у відомостях реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер майна: 4556056, тип майна: нежитлова будівля, кооперативна будівля торгівлі та громадського харчування, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа: 548,50 (кв.м.), матеріали стін: шлакоблок/цегла, площа земельної ділянки: 2500 (кв.м.), відсоток зносу 32%, загальна вартість нерухомого майна: 40189,28 (грн), номер запису: 570;
- зобов`язати держреєстратора скасувати запис 570 з реєстру прав власності на нерухоме майно;
- скасувати запис в відомостях з реєстру речових прав власності на нерухому майно, відомості про об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер майна: 4557911, тип майна: не житлова будівля, будівля пиріжкової з ринковими павільйонами та приміщеннями для зберігання техніки, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа: 609, 90 (кв.м.). матеріали стін: цегла, площа земельної ділянки: 2500,00 (кв.м.), відсоток зносу 20% на підставі рішення Старобешівського районного суду Донецької області №2-145/2011 від 27.11.2012 у зв`язку зі зміною власників.
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі. 
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. 
Зокрема, доводи апелянта зводяться до того, що запис № 4556056, згідно з яким за ОСОБА_3 зареєстрована нежитлова будівля площею 548,50 кв.м., є застарілим, цей же самий запис № 4556056 в БТІ був скасований та замість нього внесений запис № 4557911 згідно з яким будівля за тією ж самою адресою в результаті добудови має іншу площу 609,90 (кв.м.).
Таким чином внаслідок помилкових дій Реєстраційної служби Старобешівського районного управління юстиції Донецької області запис № 4556056, наявний в реєстрі нерухомого майна, не відповідає фактичним обставинам.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скарг. Відповідачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечно. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду 16 грудня 2025 року зобов`язувалось Міністерство юстиції України надати Шостому апеляційному адміністративному суду додаткові докази по справі, зокрема щодо зареєстрованих за позивачем об`єктів нерухомого майна.
Враховуючи, що вказана ухвала суду залишена без належної уваги, судом здійснено самостійно запити до Державного реєстру прав на нерухоме майно. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 27.11.2012 визнано разом з іншим будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та ін. В задоволенні позову про визнання дійсним договору від 09.02.2009 року про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з припиненням права власності на будинок з надвірними спорудами відмовлено.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Канівець Л.М. розглянуто заяву про скасування, прийняту 24.11.2020 за реєстраційним номером 42705987, яку подав ОСОБА_1 для скасування запису про право власності за номером 570 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №55315564 від 24.11.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні запису про право власності/внесені запису про скасування державної реєстрації. Відповідно до рішення про відмову у скасуванні від 24.11.2020 №55315564 заявником подано заяву про скасування запису про право власності за номером 570, на підставі рішення Старобешівського райсуду Донецької області від 27.11.2012 №2-145/2011. Проте, в даному рішенні суду відсутні відомості про скасування чи визнання недійсною реєстрацію права власності, у зв`язку з чим відсутні підстави скасування запису про право власності за номером 570.
Також, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Баліним П.П. розглянуто заяву про скасування, прийняту 26.11.2020 за реєстраційним номером 42756437, яку подав ОСОБА_1 для скасування запису про право власності за номером 8 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером та встановлено, що подані документи не відповідають вимогам Закону. У ході розгляду заяви та поданих разом із нею документів державним реєстраторам встановлені суперечності.
Відповідно до рішення про відмову у скасуванні від 26.11.2020 №55365124 заявником подано заяву про скасування на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 4557911, номер запису про право власності: 8, проте, відповідно до поданого рішення суду №2-145/2011 від 27.11.2012 визнається спільною сумісною власністю будинок АДРЕСА_1 та визнається за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по І/2 частини будинку АДРЕСА_1 . Відомості щодо скасування права власності в поданих документах відсутні. Крім того, в поданій заяві про скасування №42756437 від 26.11.2020 зазначено номер запису про право власності №8, проте відомості щодо такого запису відсутні в ДРРПННМ та ДРПНМ, у зв`язку з чим рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №55365124 від 26.11.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні запису про право власності/внесені запису про скасування державної реєстрації.
Вважаючи такі дії державних реєстраторів протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом "України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів "України від 25.12.2015 р. № 1127 (далі - «Порядок № 1127»).
Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).
Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Порядком № 1127.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону - державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється шляхом прийняття відповідного рішення державним реєстратором, на підставі заяви власника та поданих документів.
Згідно з ст. 12 Закону державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.
Так, згідно з частиною 3 статті 10 державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9- 1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом 'України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Загальний перелік документів, на підставі яких держаним реєстратором проводиться реєстрація прав та обтяжень наведений у статті 19 Закону, серед них в тому числі - рішення судів, шо набрали законної сили, ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Відповідно до статті 24 Закону, підставами для відмови в державній реєстрації є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставо держателя (іпотеко держателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).
Частиною другою статті 24 Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Як передбачено ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції "України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. "Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить про те, що з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року в справі № 906/516/19 та від 20.08.2020 року в справі №916/2464/19.
12.05.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» № 2255-1Х (далі - Закон № 2255), яким внесено зміни до законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952- IV) та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-ІУ). Вказаним Законом запроваджується низка антирейдерських заходів та вдосконалюється процедура проведення державної реєстрації нерухомості та бізнесу. 26 липня 2022 року положення вказаного Закону № 2255 набрали чинності.
Зокрема, запроваджено новий механізм внесення відомостей до Державного реєстру прав. Так, згідно з положеннями Закону № 2255 у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. При цьому встановлюється, що у разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Як неодноразово наголошував позивач, запис № 4556056, згідно з яким за ОСОБА_3 зареєстрована нежитлова будівля площею 548,50 кв.м., є застарілим, цей же самий запис № 4556056 в БТІ був скасований та замість нього внесений запис № 4557911 згідно з яким будівля за тією ж самою адресою в результаті добудови має іншу площу 609,90 (кв.м.).
Поряд із цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обґрунтувань позивача. 
Судом апеляційної інстанції, з метою повного та об`єктивного дослідження усіх доводів апелянта зроблено запити до Державного реєстру речових прав за усіма записами, що прямо чи опосередковано вказувались позивачем. 
При цьому, встановлено, що відповідно до реєстраційного номеру 137116214245, об`єкт нерухомого майна «Тип ОНМ: житловий будинок Доповнення до типу ОНМ: із торгівельними площами» за адресою : АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності по ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Номер запису про право власності - 2177824.
За реєстраційним номером: 4557911, значиться об`єкт нерухомого майна « нежитлова будівля Доповнення до типу майна: будівля пиріжкової з ринковим павільйоном та приміщеннями для зберігання техніки» за адресою : АДРЕСА_1 . Належить на праві власності ОСОБА_1 . Реєстраційний номер: 4557911
Крім того, за реєстраційним номером - 13008661 значиться майно « домоволодіння» » за адресою : АДРЕСА_1 . Належить на праві власності ОСОБА_1 . Реєстраційний номер: 4557911.
Наведені відомості у повній мірі спростовують доводи апелянта, а відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Інші доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду першої інстанції не спростовують. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування запису про право власності залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	В. Ю. Ключкович	
Суддя	О. В. Епель	

(Повний текст постанови складено 27.02.2026)