Справа № 527/982/25
Провадження № 2/548/125/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повний текст)
02.04.2026 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Лідовець Т. М.,
за участю секретаря судового засідання – Манжос Т. В.,
представника позивача - адвоката Цвик М. В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2025 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.
12 травня 2025 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Градизької селищної ради про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів роз`єднано в окремі самостійні провадження.
Цивільну справу №527/982/25 провадження №2/527/563/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Градизької селищної ради про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів передано на розгляд за підсудністю до Хорольського районного суду Полтавської області.
Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у них родився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу в 2018 році, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , в розмірі 1/4  частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, зокрема, з 21.02.2018 і до досягнення сином повноліття. Надалі, у періоди з 15.10.2018 до 03.07.2019 та з 01.03.2022 до 07.08.2024, сторони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, та в цей час дитина перебувала на повному утриманні позивача. 07 серпня 2024 року відповідач разом з дитиною виїхала проживати в м. Хорол. Позивач добровільно продовжував сплачувати аліменти у періоди їх спільного проживання, ОСОБА_1 не повідомляла виконавця про перебування дитини на його утриманні в період з 01.03.2022 до 07.08.2024. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 ОСОБА_2 звільнено від заборгованості по аліментах у періоди спільного проживання з дитиною та перебування на його утриманні. 
У грудні 2024 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 разом із сином виселяють з гуртожитку в м. Хорол, де вони проживали. Сусіди повідомили, що ОСОБА_1 неодноразово порушувала громадський порядок, до неї викликали поліцію, часто кричала на сина. З 11.12.2024 батько забрав сина до себе, відтоді вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач неодноразово пропонував відповідачу забрати дитину, займатися його вихованням, однак вона відмовилася.
З моменту проживання сина ОСОБА_4 з батьком психологічний стан дитини та рівень навчання у школі покращився, він відвідує Градизьку ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Кременчуцького району Полтавської області, спілкується з іншими дітьми. З матір`ю відмовляється спілкуватися, повертатися проживати з нею не бажає. 
Позивач належним чином виконує батьківські обов`язки, створив всі необхідні умови для проживання, виховання, навчання дитини, забезпечив матеріально-побутові умови та рівень комфорту для гармонійного розвитку його особистості. Будинок в якому проживає позивач та його дитина, належить матері позивача(бабусі), вона допомагає у вихованні та догляді за сином. У сім`ї склалися доброзичливі та теплі відносини.
За наведених обставин, оскільки наразі син ОСОБА_3 з 11.12.2024 проживає з батьком, перебуває на повному його утриманні, позивач просить припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина, що стягуються на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17.04.2018 у справі № 548/327/18 та визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 з ним, ОСОБА_2 .
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 09.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Цвик М. В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві та в матеріалах справи. Додатково звернула увагу на емоційний стан дитини та бажання сина проживати із батьком, оскільки дитина почувається у безпеці, відчуває турботу та піклування, батьком створені сприятливі умови для гармонійного розвитку дитини. Натомість проживати з матір`ю син відмовився, оскільки дитина відчувала від матері агресію та надмірну опіку . Батько за весь період проживання з ним дитини не створював перешкод у спілкуванні матері із сином, був узгоджений графік побачень, однак відповідач не дотримувалася графіку, конфліктно поводилася з батьком та бабусею, у тому числі в присутності хлопчика.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що дитина потребує лікування.
Представник третьої особи служби у справах дітей у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, належно був повідомлений про місце дату та час слухання справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014, який було розірвано рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 25.05.2018 у справі № 548/788/18 (а. с. 12).
У подружжя народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.08.2016 серії НОМЕР_1 (а. с. 11). 
Згідно з копією рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17.04.2018, прийнятого у справі №548/327/18, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, зокрема з 21.02.2018 і до досягнення сином повноліття (а. с 13).
Відповідно до копії рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 у справі №548/2734/24, позивача ОСОБА_2 звільнено від заборгованості по аліментам за період з 01.03.2022 до 07.08.2024 (а. с. 14-16). 
Встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді водія автотрансортних засобів у ФОП ОСОБА_5 з 06.06.2022. За місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується копією характеристики з місця роботи, наданої ФОП ОСОБА_5 23.12.2024 ( а. с. 18). 
Станом на 21.02.2025 ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується копією Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" (а. с. 19).
Відповідно до довідки, виданої лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини селища Градизьк № 15 від 16.01.2025, ОСОБА_2 станом на 16.01.2026 - здоровий (а. с. 19-20).
За змістом Акта обстеження матеріально-побутових умов фактичного місця проживання особи № 27 від 20.02.2025 ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , який зареєстрований в м. Хорол, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується також письмовими поясненнями сусідів: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які зазначили, що ОСОБА_3 проживає за вказаною адресою з 11.12.2024 (а. с. 23-26).
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №25089242 від 20.01.2010 вбачається, що за реєстраційним номером 7517822 зареєстровано будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 301280 від 19.12.2009 року, який належить ОСОБА_8 (а. с.27-28).
Довідкою, виданою директором Градизької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Кременчуцького району Полтавської області № 7 від 30.01.2025 підтверджено, що ОСОБА_3 навчається у вказаній школі з 16.12.2024 ( а. с. 21).
У характеристиці на ОСОБА_3 , учня 3-го класу Градизької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Кременчуцького району Полтавської області,зазначено, що він навчається в школі з 16.12.2024, на уроках не завжди уважний, але активний, домашні завдання виконує. Має охайний вигляд, завжди приходить в чистому одязі, забезпечений всім необхідним приладдям та речами, які необхідні для навчання. ОСОБА_9 проживає з батьком. Тато і бабуся приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. Тримають зв`язок з педагогічним колективом (а. с. 22).
04.06.2025 рішенням виконавчого комітету Градизької селищної ради №10 було визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина. Зокрема, було встановлено графік побачень за умови, якщо вони не будуть впливати на психічний і емоційний стан дитини ( зворот а. с. 86). ОСОБА_1 не дотримувалась встановленого графіку і завжди приїздила не у встановлені дні, коли вважала за потрібне.
Після подання позовної заяви до суду відповідач ОСОБА_1 неодноразово вчиняла дії, які порушують права позивача та дитини. Зокрема, на адресу місця проживання позивача ОСОБА_2 та сина ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 остання неодноразово безпідставно викликала поліцію та бригади екстреної медичної допомоги, що підтверджується відповіддю КП «Полтавський обласний центр ЕМД та МК ПОР», картами виїзду швидкої медичної допомоги, відповіддю ВП №1 КРУП (м. Глобине), довідками про результати розгляду звернення ВП №1 КРУП (м. Глобине), письмовими поясненнями. У липні 2025 року ОСОБА_1 двічі викликала бригаду екстреної медичної допомоги, вказуючи на те, що у ОСОБА_4 проблеми із серцем (26.07.2025) та синці по тілу, які наніс нібито йому батько (28.07.2025). Після приїзду бригад та працівників поліції було встановлено, що дані виклики були безпідставними. Причиною для виклику ОСОБА_1 зазначала, що позивач нібито не допускає її до дитини, вчиняє домашнє насильство та конфлікти (а. с. 88-101).
У зв`язку з цим 28.07.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик спецслужб, що підтверджується відповідною постановою ЕТА № 1833443 від 28.07.2025 (а. с. 102).
Згідно з висновком наданим виконавчим комітетом Градизької селищної ради № 02-44/1860 від 22.10.2025 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , виходячи з кращих інтересів дитини, виконавчий комітет вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 (а. с.120-124).
Виконавчим комітетом Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області було встановлено графік побачень матері ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 у суботу через тиждень із 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин при умові, що такі побачення не впливатимуть на психічний та емоційний стан дитини, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області № 10 від 04.06.2025 (а. с.125).
Відповідно до заяв ОСОБА_2 від 18.02.2025 та 27.05.2025, він не заперечував проти спілкування матері ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 , однак зазначив, що дитина ОСОБА_3 категорично не бажає спілкуватися з матір`ю, яка веде себе неадекватно, придумує неіснуючі хвороби, викликає швидку допомогу дитині та вчиняє сварки ( а. с. 127-128).
Рішенням виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області № 13 від 10.07.2025 було внесено зміни у вищевказане рішення № 10 від 04.06.2025 та встановлено графік побачень матері ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 через день по парним числам місяця з 11 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин при умові, що такі побачення не впливатимуть на психічний та емоційний стан дитини (а. с. 126).
Відповідно до інформації на дитину (від 06 лютого 2025 № 10, 23 червня 2025 № 77, від 22 вересня 2025 № 95), наданої Градизькою гімназії № 1 Градівської селищної ради ОСОБА_3 навчається у 4 класі, перебуває на інклюзивному навчанні згідно з висновком ІРЦ № 852377/2023/459389 від 26 вересня 2023 року, має перший рівень підтримки. Учень має статус дитини з інвалідністю (медичний висновок від 21 липня 2017 № 20). Дитина не потребує допомоги асистента вчителя, школу відвідує систематично, має охайний зовнішній вигляд та забезпечений необхідним шкільним приладдям. На уроках хлопчик працює в міру своїх можливостей, учень має позитивне ставлення до навчання, але потребує підтримки та мотивації з боку вчителів та батьків. Батько контролює процес навчання, заохочує дитину до навчання. У родині взаємовідносини доброзичливі, батько приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, завжди підтримує зв`язок з навчальним закладом, активно спілкується з класним керівником та психологом щодо позитивної динаміки освітнього процесу. Протягом минулого навчального року з Іллею працював практичний психолог школи (індивідуальні заняття, групові заняття у класі). Від спілкування з матір`ю хлопчик відмовляється категорично, зі слів дитини, поряд з мамою він нервує, не хоче нікуди з нею їхати, а хоче залишитися із татом та бабусею. Неодноразово надходили скарги директора гімназії про неналежну поведінку матері у закладі: перешкоджає освітньому процесу, дозволяючи собі без дозволу заходити у класну кімнату серед уроку, бігає за сином по коридору, який ігнорує матір та тікає від неї, не хоче з нею спілкуватися, бо та має намір забрати його у м. Хорол, а він категорично не бажає; мати на зауваження не реагує, веде себе неадекватно у освітньому закладі, привертаючи увагу учнів та вчителів, що може призвести до виклику поліції у разі продовження такої поведінки матері після осінніх канікул (а. с.130-133).
Відповідно до Акта обстеження служби у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області від 22 травня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживає у будинку співмешканця за адресою: АДРЕСА_4 , умови проживання у квартирі задовільні. Відомості про працевлаштування та інша інформація стосовно ОСОБА_1 відсутня. Мати висловлювала бажання звернутися до суду із позовом про повернення дитини, але так нічого і не зробила (а. с.134-135).
Згідно з актів обстеження житлово–побутових умов (від 18 червня 2025 №120; 31 липня 202 №209; 18 серпня 2025 № 149) санітарно – гігієнічні умови помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , задовільні, у будинку чисто, родина забезпечена всім необхідним приладдям, меблями та зручностями. Для малолітнього ОСОБА_4 обладнана окрема кімната, наявний одяг, іграшки та розвиваючі ігри. Батько проживає із сином вдвох. По догляду за дитиною допомагає мати позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає неподалік (а. с. 136-139).
Відповідно проведеної оцінки потреб сім`ї від 18 червня 2025, (акт № 80) за результатами оцінювання потреб фахівцем соціальної роботи КЗ „Центр надання соціальних послуг” Градизької селищної ради складні життєві обставини у сім`ї ОСОБА_11 відсутні, соціального супроводу сім`я не потребувала. Але в результаті систематичних відвідувань матір`ю ОСОБА_1 батька та сина, систематичного вчинення нею сварок та провокації чоловіка та його матері на сварки, призводило до систематичних викликів поліції по лінії „102”. Така поведінка матері призводила до погіршення психологічного стану малолітнього ОСОБА_4 , дитина замикалася у собі, часто плакала та відмовлялася йти на контакт. Неодноразово працівники служби у справах дітей були присутні під час чергових візитів матері, було зафіксовано, що мати на дитину не реагує, не спілкується з ним, не грається, не цікавиться ним, матері цікаво своєю поведінкою вивести батька та його матір із себе і спровокувати сварку, свідком якої є малолітній, про що складені відповідні акти (а. с. 140-145).
У зв`язку із неналежною поведінкою матері, малолітній ОСОБА_3 взятий на облік служби як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, що підтверджується копією Наказу служби у справах дітей Градизької селищної ради Кременчуцького району № 160 від 22.08.2025 ( а. с. 129).
Після подання позовної заяви до суду відповідач ОСОБА_1 неодноразово вчиняла дії, які порушують права інших осіб. Зокрема, вона протягом останніх декількох місяців неодноразово вчиняла сварки та домашнє насильство відносно позивача та його матері. За ці дії її було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується копіями постанов Глобинського районного суд Полтавської області № 527/1924/25 від 25.06.2025 та №527/2571/25 від 04.09.2025 (а. с.206-209) .
Крім того, 30.09.2025 після одного з судових засідань ОСОБА_1 не давала можливості виїхати автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , в якому перебували його мати та дитина, ОСОБА_1 сиділа на капоті, намагалася відчинити двері, стукала у скло, кричала тощо, пошкодила автомобіль. Виїхати позивач та пасажири змогли лише після прибуття працівників поліції, які склали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та який переданий на розгляд Глобинським районним судом (а. с. 210).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 у суді вказала, що вона є матір`ю ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_3 . На даний час з грудня 2024 року онук проживає разом з батьком, який до нього відноситься добре, з любов`ю, все йому купує та усім забезпечує. Вважає, що повинен жити з батьком. З онуком свідок спілкується, відвідує. З ОСОБА_1 вона не спілкується, вважає, що вона перестаралась в лікуванні дитини. У період, коли донька ОСОБА_1 з онуком проживала у них, були іноді сварки, вона постійно давала онуку таблетки без призначення. Орієнтовно донька з онуком прожила 9 місяців зі свідком, допоки дитині виповнилось 3 роки, потім знову повернулись в Градизьк. ОСОБА_13 постійно тримала дитину біля себе. Коли ОСОБА_13 з дитиною проживала у гуртожитку, люди скаржились, що вона нецензурно висловлювалась до дитини. Востаннє це було у грудні 2024 року, коли викликали швидку до дитини, їх виселили з гуртожитку та ОСОБА_9 поїхав до батька. ОСОБА_1 возила дитину до лікаря в Полтаву, бо він був дуже активний; мали місце випадки, що матір не водила дитину до школи, мотивуючи тим, що не має потреби ходити туди.
Свідок ОСОБА_14 , який є батьком ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що донька калічить дитину, дає ОСОБА_4 різні таблетки без призначення. ОСОБА_9 з батьком один без одного жити не можуть, батько для нього все. ОСОБА_13 поводить себе неадекватно, могла вдарити дитину, говорила, що народжувала для батьків сина. Наразі відносини між ОСОБА_13 та сином недобрі, онук не хоче спілкуватися з нею, тікає від неї. Коли приїздить в ОСОБА_15 , викликають поліцію, після її візитів дитина довго відходить. Мали місце випадки, коли ОСОБА_13 сидить в ОСОБА_16 і викликає в Градизьк швидку, поліцію, мовляв дитина не може дихати, хоч дитина в порядку. Коли вони жили в гуртожитку, дитина ховалася у вбиральні від матері, він її боявся. Після виклику поліції, її виселили з гуртожитку. Хлопчика відвезли в Градизьк, та його батько подав 17.12.24 заяву до школи, що дитина буде навчатися в Градизьку. Біля суду дитина ховалась за дідусем та бабусею.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , суду вказав, що сім`ю ОСОБА_17 знає більше 10 років, майже сусіди. ОСОБА_18 вважає порядною, відповідальною людиною. Були випадки коли ставив до відома, про те що возив дитину до лікаря, із собою брав на роботу сина. Поспілкувавшись з дитиною, вважає, що дитині краще жити з батьком. Коли заходила мова про матір, дитині було неприємно. З ОСОБА_13 вони зараз розлучені, між ними ворожнеча. ОСОБА_18 у вихованні дитини допомагає його мати. ОСОБА_19 бачив як приїздила швидка та поліція, чому приїздили знає лише зі слів ОСОБА_18 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказала, що вона є матір`ю позивача. Вказала суду, що вона є пенсіонером та проживає окремо. ОСОБА_20 з ОСОБА_13 жили разом, вона їм допомагала. Прожили 3 роки, потім ОСОБА_13 виїхала до Хоролу. 11.12.24 дитину привезли до них. Дитина боялась матері, інколи не бажала до неї виходити та спілкуватися. ОСОБА_21 ходить до школи, матір не дозволяє йому спілкуватися з дітьми. Зараз дитина не хворіє, на відміну від того, як жив з ОСОБА_13 . ОСОБА_9 змінився після того, як почав жити з батьком, навіть вчителі помітили, навчання покращилось. У помешканні зробили ремонт, є комп`ютер та особиста кімната. Як жили з ОСОБА_18 , ОСОБА_13 забороняла спілкуватися з бабусею. 30.09.25 коли їхали з суду, догнала в ОСОБА_22 , стрибала на машину. Додому поліція приїздила неодноразово за викликом ОСОБА_13 . ОСОБА_13 приїздила не дитину провідувати, а визвіритись на ОСОБА_18 . Сварки вчинялися при дитині. Графіку побачень вона не дотримувалась. Дитина постійного обстеження не потребує, один раз в рік обстежується в Охмадиті.
Малолітній ОСОБА_3 , будучи заслуханим у судовому засіданні зі згоди батьків, та у присутності психолога, суду пояснив, що хоче проживати у батька у Градизьку. Живуть вдвох, іноді бабуся приїздить. Ходить до школи. Уроки робить з бабусею, з татом рідко, він суворий, може вирвати листок. Батько постійно вдома, хіба в гараж ходить або до сусідів. Є велосипед, бабуся з дідусем подарували. Жити краще з батьком, в ОСОБА_16 не хоче.
Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина сьома, частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України).
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі частинами 1, 2 статті 15 Закону України “Про охорону дитинства” дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хант проти України" № 31111/04 від 07 грудня 2006 року).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Мамчур проти України” № 10383/09 від 16 липня 2015 року).
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 у справі № 357/17852/15-ц виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.
Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 562/1686/18 наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
Отже, при розгляді даної справи суд надає першочергове значення найкращим інтересам дитини.
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.
Зі встановлених у судовому засіданні вбачається, що належні та безпечні умови для гармонійного розвитку дитини створені за місцем проживання дитини на даний час разом із батьком. ОСОБА_2 піклується про фізичне, психологічне виховання сина, забезпечує безперервний процес навчання дитини у загальноосвітній школі, допомагає у соціалізації дитини з однолітками. Батько дитини забезпечує необхідні медичні обстеження дитини відповідно до віку та стану здоров`я ОСОБА_3 , належно виконує лікарські рекомендації. 
Натомість, умови для гармонійного розвитку малолітньої дитини ОСОБА_3 , матір не може забезпечити за відсутності власного житла, постійного місця проживання, стабільного джерела доходів.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком, що буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини».
Суд зауважує, що проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством, а в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання.
Щодо припинення стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Стаття 179 СК України, передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Судом встановлено, що дитина з 2024 року проживає з батьком - позивачем у справі та знаходиться на його повному утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі що стягуються на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17.04.2018 у справі № 548/327/18.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Керуючись статтями 19, 141, 150, 155, 160, 161 СК України, статтями 2, 4, 12,13,31,76-81,259,263-265,268,354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: служби у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради, про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів задовольнити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Звільнити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , від сплати аліментів шляхом припинення їх стягнення з 11.12.2024, що стягуються на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17.04.2018 у справі № 548/327/18 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Представник позивача: адвокат Цвик Марина Вікторівна ( адреса: вул. Шевченка, 64, м. Кременчук, Полтавської області. Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 763 від 22.03.2013).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Градизької селищної ради ( адреса: вул. Хорольська, 71, смт. Градизьк, Кременчуцького району Полтавської області).
Повний текст судового рішення складений 09.04.2026.

Суддя Т. М. Лідовець