Справа № 314/5980/25
Провадження № 3/314/271/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.02.2026            м. Вільнянськ  Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної в Запорізькій області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 536600 від 10.12.2025, водій ОСОБА_1 , 10.12.2025 об 11:10 на трасі М-18, 263 км, керував транспортним засобом «Kia Clarus», державний номер НОМЕР_2 , при цьому будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою серії ВП №32952505 від 19.07.2021. Чим порушив ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 126 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень не надав.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Правопорушник мав об`єктивну можливість бути присутнім в судовому засіданні, оскільки був обізнаний про складання працівниками поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, йому були роз`ясненні права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, було повідомлено про розгляд справи у Вільнянському районному суді Запорізької області.
Суддя, вивчивши матеріали справи, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відтак, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15 травня 2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
У відповідності до ч. 2ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Право на доступ до правосуддя передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідною практикою Європейського суду з прав людини в частині забезпечення права на стадії виконання судових рішень, передбачає, що право на доступ до правосуддя забезпечується також на стадії виконання судових рішень, застосування протилежного мало б ілюзорний характер реалізації права на справедливий суд.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:
1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;
3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;
4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;
5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;
6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Згідно з ч.8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
За визначенням ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Відносно якості Закону, зазначена норма є імперативною, чіткою, зрозумілою та об`єктивно передбачуваною, а отже боржник, який має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, з урахуванням презумпції знання Закону (ст.ст. 57, 68 Конституції України), має передбачати та усвідомлювати очевидну правову перспективу застосування обмеження його прав визначених ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та проявляти належну зацікавленість та ініціативність щодо виконання судового рішення.
Враховуючи обізнаність боржника, відносно наявного зобов`язання виконання судового рішення щодо матеріального забезпечення дитини, презумпцію знання Закону та очевидну правову визначеність застосування забезпечення виконання судового рішення у виді тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (норма застосування ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» є імперативною, тобто такою яка не передбачає альтернативного застосування або реалізацію дискреційних повноважень), суд приходить до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Що ж стосується розміру стягнення, то враховуючи обставини справи, особу правопорушника, можливі наслідки вчиненого, а також відсутність обставин, які б пом`якшували або б обтяжували відповідальність, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст. ст. 40-1, ч.3 126, 283, 284, 294, КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.3 ст. 126 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок на користьдержави. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення. 
Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.
Суддя           О.В. Швець 
11.02.2026