ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 

м. Київ

справа № 620/15427/24

касаційне провадження № К/990/27207/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року (головуючий суддя - Соломко І.І.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Карпушова О.В.; судді - Епель О.В., Файдюк В.В.)
у справі № 620/15427/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ»
до Головного управління ДПС у Чернігівській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» (далі - ТОВ «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ», позивач, платник) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 вересня 2024 року № 13816/ж10/25-01-07-00.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 13 лютого 2025 року позов задовольнив повністю. 

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 28 травня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ГУ ДПС у Чернігівській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на тому, що ТОВ «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» не надавалися підтверджуючі документи уповноважених органів, що засвідчують дію форс-мажорних обставин при виконанні умов договору від 10 липня 2023 року № 10-07-23 про надання послуг (транспортне обслуговування).

Верховний Суд ухвалою від 25 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Чернігівській області.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що між позивачем та AGROENERGY SP.ZO.O (Республіка Польща) укладено договір від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023 на продаж напівпричепної техніки ZASLAW.

ТОВ «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» на виконання умов вказаного договору перерахувало відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 18 вересня 2023 року № 2 нерезиденту грошові кошти, а саме загальну суму 222500,00 дол. США, що становить за офіційним курсом Національного банку України 8136513,50 грн. 

Граничний строк розрахунків за операцією - 15 березня 2024 року, однак AGROENERGY SP.ZO.O (Республіка Польща) на виконання умов контракту від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023 поставку товару не було здійснено.

Також між платником та AGROENERGY SP.ZO.O (Республіка Польща) укладено договір від 10 липня 2023 року № 10-07-23 про надання послуг (транспортне обслуговування).

На виконання умов вказаного договору позивачем згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті від 16 серпня 2023 року № 9 перераховано грошові кошти на загальну суму 22 000,00 дол. США, що становить за офіційним курсом Національного банку України 804509,20 грн. Граничний строк розрахунків за операцією - 11 лютого 2024 року.

Нерезидентом на виконання умов вказаного договору надано послуги (транспортне обслуговування) на загальну суму 6000,00 дол. США, про що складено акти здачі-приймання виконання послуг від 19 вересня 2023 року № 12/09/2023 на суму 2000,00 дол. США, від 08 серпня 2023 року № 24/07/2023 на суму 2000,00 дол. США, від 25 серпня 2023 року № 19/08/2023 на суму 2000,00 дол. США.

Станом на 31 липня 2024 року розрахунки не завершено, обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 16000,00 дол. США за операцією від 16 серпня 2023 року з граничним строком розрахунків 11 лютого 2024 року.

Позивач листом від 22 квітня 2024 року № 163 повідомив ГУ ДПС у Чернігівській області про виникнення надзвичайних та невідворотних обставин (форс-мажорних обставин).

У свою чергу, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» щодо дотримання вимог валютного законодавства за період діяльності з 08 травня 2023 року по 31 травня 2024 року за договорами від 10 липня 2023 року № 10-07-23, від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023, за результатами якої складено акт від 19 серпня 2024 року № 11063/Ж5/25-01-07-06-01.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог частин першої, третьої статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2473-VІІІ), з урахуванням пункту 14 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», в частині дотримання законодавчо встановлених граничних строків розрахунків за операціями з імпорту товарів за контрактами: 

від 10 липня 2023 року № 10-07-23, укладеним із нерезидентом AGROENERGY SP.ZO.O (Республіка Польща), у сумі 16000,00 дол. США на 171 календарний день. Станом на 31 липня 2024 року розрахунки за договором від 10 липня 2023 року № 10-07-23 не завершено, обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 16000,00 дол. США; 

від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023, укладеним із нерезидентом AGROENERGY SP.ZO.O (Республіка Польща), у сумі 222500,00 дол. США на 138 календарних днів. Станом на 31 липня 2024 року розрахунки за контрактом від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023 не завершено, обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 222500,00 дол. США.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 вересня 2024 року № 13816/ж10/25-01-07-00, згідно з яким визначено пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 3872318,49 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названого акта індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 2473-VІІІ у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За правилами частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VІІІ порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Водночас частиною шостою статті 13 Закону № 2473-VІІІ визначено, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Згідно з пунктом 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 (далі - Положення № 5), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

В свою чергу, пунктом 23 розділу ІІ Положення № 5 передбачено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Національним банком України прийнято постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18).

Постановою Правління Національного банку України від 04 квітня 2022 року № 68 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18» Постанову № 18 доповнено, зокрема, пунктами такого змісту: « 14-2 Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 14-4 Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

В подальшому, до пункту 14-2 Постанови № 18 вносилися зміни і з 07 червня 2022 року цифри « 90» замінено цифрами « 120», а з 07 липня 2022 року цифри « 120» замінено цифрами « 180» (постанови Правління Національного банку України від 07 червня 2022 року № 113, від 07 липня 2022 року № 142 відповідно).

Згідно зі статтею 14-1 Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 671/97-ВР) Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Таким чином, законодавцем до форс-мажорних обставин віднесено, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Враховуючи положення частини другої статті 14-1 Закону № 671/97-ВР, така обставина як введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2025 року у справі № 520/2660/24 вказав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22.

У розвиток правової позиції, сформованої Верховним Судом у зазначених справах, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання (постанова від 27 лютого 2025 року у справі № 520/2941/24).

Суд зазначив, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитися шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати, а у разі необхідності - іншими належними доказами, що можуть підтвердити вплив цих обставин на здатність певною стороною виконати своє зобов`язання.

Судами встановлено, що позивач на свої запити отримав лист Польсько-української господарської палати від 09 грудня 2024 року, яким підтверджено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили, які є надзвичайними, непередбачуваними, невідворотними і нездоланними обставинами, що об`єктивно унеможливили виконання договірних зобов`язань та знаходилися за межами досяжності суб`єктів господарської діяльності) індивідуально для ТОВ «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» виникли 06 листопада 2023 року та діяли до 29 квітня 2024 року за договором від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023, укладеним з компанією AGROENERGY SР. Z О.О., юридична особа резидент Польщі, що вплинуло на порушення дотримання резидентом України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затверджених постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 7 (із змінами та доповненнями).

Крім того, Сертифікатом Київської Торгово-промислової палати від 23 грудня 2024 року № 3000-24-2397 підтверджено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: неможливість ввезення на митну територію України та розмитнення товару у зв`язку з блокадою руху вантажівок (страйком) на території Республіка Польща згідно з підтвердженням обставин непереборної сили (форс-мажору) Польсько-української господарської палати від 09 грудня 2024 року № PUIG/2024/WJ/12/111. Зокрема, щодо обов`язку (зобов`язання), а саме - дотримання граничного строку розрахунків та завершення операції з імпорту товару, оплаченого за платіжною інструкцією в іноземній валюті від 18 вересня 2023 року № 2 на суму 222500,00 дол. США за зовнішньоекономічним договором від 15 вересня 2023 року № Nr-003/2023, укладеним між ТОВ «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» та компанією AGROENERGY SP. Z О.О. (Республіка Польща), у термін до 16 березня 2024 року, у період з 06 листопада 2023 року (дата настання форс-мажорних обставин) по 29 квітня 2024 року (дата закінчення).

Отже, Сертифікат від 23 грудня 2024 року № 3000-24-2397 безпосередньо стосується виконання умов договору від 15 вересня 2023 року № Nr 003/2023, за невиконання якого нараховано пеню за порушення частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VІІІ. Цей Сертифікат, як встановлено судом першої інстанції, є належним документом, що може посвідчувати настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у розумінні приписів частини шостої статті 13 Закону № 2473-VІІІ.

Та обставина, що Сертифікат Київської Торгово-промислової палати від 23 грудня 2024 року № 3000-24-2397 не був наданий під час перевірки, не змінює факту того, що порушення граничних строків розрахунків за операціями за договором від 15 вересня 2023 року № Nr 003/2023 відбулося внаслідок настання обставин непереборної сили, які об`єктивно існували та, в подальшому, підтверджені зазначеним сертифікатом.

Щодо наданого позивачем листа Польсько-української господарської палати від 09 грудня 2024 року, то позивач, як встановлено Чернігівським окружним адміністративним судом, не надав доказів підтвердження наявності у Польсько-української господарської палати як організації країни розташування сторони зовнішньоекономічних контрактів (Республіка Польща) повноважень на засвідчення виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин.

Натомість, з офіційного сайту Польсько-української господарської палати - https://www.pol-ukr.com/uk судом встановлено, що PUIG - Польсько-українська господарська палата є бізнес-організацією, яка здійснює представництво українських інвесторів у Польщі та польських в Україні, підтримує та просуває діяльність компаній, що входять до PUIG, тому вказаний лист цілком об`єктивно не визнаний належним доказом.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність оскаржуваного акта індивідуальної дії в частині періоду настання форс-мажорних обставин (06 листопада 2023 року - 29 квітня 2024 року) для всіх договорів, оскільки поданий представником ГУ ДПС у Чернігівській області розрахунок пені з урахуванням форс-мажору за порушення строків розрахунків не містить власноручний підпис особи, яка його подала, а отже, не є прийнятним та можливим для врахування при розгляді справи.

З огляду на викладене Чернігівський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що аналіз допущених порушень законодавства та особливість проведення розрахунків не дало можливості суду самостійно ідентифікувати (виокремити, назвати) таку частину оскарженого рішення, що стосується визначення періоду, в якому існували форс-мажорні обставини.

А відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цілому та задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В той же час, вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Проте, дійшовши висновку про необхідність скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цілому, суд першої інстанції не скористався наданими йому процесуальним законодавством інструментами, спрямованими на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин у справі, й, відповідно, не встановив, яка саме сума пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності підлягає нарахуванню в розглядуваній ситуації.

Така сума могла бути розрахована судом самостійно або ж шляхом витребування (повторного витребування) в контролюючого органу належно оформленого розрахунку. 

Проте, вирішуючи спір, суд фактично самоусунувся від офіційного з`ясування всіх обставин справи та не встановив дійсний обов`язок платника щодо сплати пені в межах спірних правовідносин. 

Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, жодної правової оцінки наведеним обставинам не надав, а лише констатував неспростування контролюючим органом правильного висновку суду першої інстанції. 

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 - 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області задовольнити частково. 

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова