н\п 2/490/1056/2026 Справа № 487/7435/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
В вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 17570019 на суму 7600 грн. в електронній формі. 
29.04.2025 року міжТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" був укладений договір факторингу № 01.02-09/25, за яким останній отримав право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 17570019 .
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в загальній сумі 33 386,77 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 7599,97 грн, заборгованості по відсотках 12692 грн, пені 13094,80 грн.
Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі.
27.11.2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Захар`євої Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та розглядати вищевказану позовну заяву без участі сторони відповідача.
В обгрунтування заперечень зазначено, що зі змісту позовної заяви, в якості доказу видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі позивачем надано тільки листи ТОВ «ПЕЙТЕК». Виписка по рахунку відповідача або будь – які інші платіжні документи відсутні.
Листи ТОВ «ПЕЙТЕК» не містять не дані отримувача, ні номер договору, ні рахунок на який зараховувались кошти. Долучений документ не є первинними бухгалтерським документом, не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" коштів на картковий рахунок, який належить саме Відповідачу. Також в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором. Крім того, відповідно листів ТОВ «ПЕЙТЕК» призначення платежу вказано «Зарахування на картку», тобто докази, що якщо і було перерахування коштів, воно відбулось на підставі кредитного договору № 1757019 відсутні. 
Отже, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів на користь відповідача, а також доказів наявності заборгованості саме в заявленому розмірі, які б відповідали вимогам процесуального закону, положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» , Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України». З урахуванням викладеного відповідь ТОВ « ПЕЙТЕК » не є належними та допустимими доказами видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі. Без належних доказів видачі коштів не можливо також встановити ні сам факт видачі коштів, ні суму.
Також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» загальна сума відсотків за Кредитним договором № 1757019 від 10.09.2024 р. не мали перевищувати половини суми кредиту, тобто 3800,00 грн.Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором
Також зазначає, що до спірних правовідносин, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, та позивачем не законно нараховано заборгованість по пені у розмірі 13094,80 грн. Крім того, відповідно до наданого розрахунку, 24.10.2024 р. кошти сплачені у розмірі 1140,00 грн. були спрямовані кредитодавцем на погашення заборгованості за пенею. Таким чином, сума 1140,00 грн. мала бути спрямована на погашення тіла кредиту, а відсотки мали бути нараховані, виходячи з тіла кредиту в розмірі 6459 , 98 грн
Враховуючи викладені у відзиві заперечення відповідача на вказану суму, для повного та всебічного розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність витребування доказів у ТОВ "Селфі Кредит", а саме чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та щодо належності відповідних транзакцій та чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 19.01.2026 року витребувано у АТ" ПУМБ " наступні відомості: - Чи належить банківська карта з номером (маска ккартки) № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - Чи була успішною транзакція на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 6000 грн 10 вересня 2024 року ; - Чи була успішною транзакція на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 1600 грн 11 вересня 2024 року ; - Чи були зараховані грошові кошти за цими транзакцієями на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 - Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 
Відповіді на відзив від представника позивача не надходило.
Дослідивши подані сторонами заяви по суті справи та докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
10.09.2024 підписано кредитний договір в електронному вигляді № 1757019 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позичальником ОСОБА_1 , за яким позичальнику надано кредит у загальному розмірі 6000 грн на строк 360 днів за стандартною процентною ставкою 1% в день, загальні витрати за кредитом за весь строк кредитування 21 600 грн.
Договір про надання споживчого кредиту, з Додатком №1 , паспорт споживчого кредиту - підписані позичальником за допомогою електронним підписом одноразрвим ідентифікатором Е327 та В576 10.09.2024 року о 01.29 годин.
11.09.2024 підписано Додаткову угоду до Договру № 1757019 , яким сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1600 грн , за яким позичапльнику надано кредит у загальному розмірі 7600 грн на строк 360 днів за ситандартною процентною ставкою 1% в день, загальні витрати за кредитом за весь строк кредитування 34 928 грн.
Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту, з Додатком №1 , паспорт споживчого кредиту - підписані позичальником за допомогою електронним підписом одноразрвим ідентифікатором С385 та Т246 11.09.2024 року о 09.25 годин.
З Листів від 08.05.2025 року від диретора ТОВ "ПЕЙТЕК", наданого позивачем вбачається, що від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ2 10 та 11 вересня 2024 року було успішно перераховано 6000 грн та 1600 грн відповідно на рахунок маска картки № НОМЕР_1 , призначення платежу: зарахування на картку, банк Еквайр - АТ "ПУМБ". 
Згідно з Договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "СВЕА ФІНАНС", у відповідності до умов якого, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ "СВЕА ФІНАНС" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025 ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло права грошової вимоги за кредитним договром № 1757019 від 10.09.2024 року.
З відповіді АТ «ПУМБ» від 09.02.2026 року на ухвалу суду, постановленою за ініціативою суду, вбачається, що зазначена в ухвалі банківська картка маска № НОМЕР_1 не випускалася в АТ "ПУМБ" на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки договір позики згідно з вимогами ЦК України є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а з наданих позивачем суду доказів не вбачаєтьяс перерахування кошщтів кредитних саме відповідачеві ОСОБА_1 , згідно витребуваних судом доказів з АТ «ПУМБ» встановлено, що банківська картка, на яку первісним кредитором було перераховані кошти за договором, не належить емітована цим банком на ім`я відповідача, тобто факт передання відповідачу грошей первісним кредитором (позикодавцем) не доведений, суд доходить висновку, що відповідний договір позики не може вважатись укладеним, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити через його необґрунтованість.
При цьому суд зауважує, що позивачем не заявлено жодного клопотання про витребування доказів з наданням суду даних, які б надавали можливість більш точно ідентифікувати позичальника.
У зв`язку із відмовою в позові відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу понесених ним судових витрат у справі.
Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛ И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко