ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/8466/25	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 рикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку 05.03.2025;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку 20.01.2025, але не більше як за шість місяців.
25.03.2025р. до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку 20.03.2025;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку 20.01.2025, але не більше як за шість місяців. 
В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачем 21.03.2025 р. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 р. у справі № 600/7705/23-а, з урахуванням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025 здійснено донарахування та виплату грошового забезпечення на загальну суму 211 253,54 грн., що підтверджується випискою по надходженню по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18.10.2024 р. по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач та відповідач надали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням обґрунтувань, наведених в апеляційній скарзі; НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що фактичною підставою позову у цій справі слугувало те, що 27.02.2025, 05.03.2025 та 21.03.2025 виплатив грошове забезпечення, належне позивачу при звільненні з військової служби. Вказані виплати відповідач здійснив поза строками проведення розрахунку при звільненні з військової служби, у зв`язку з цим, на думку апелянта, у позивача виникло право на отримання відшкодування у вигляді середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Однак, на думку апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував норми статті 117 КЗпП України, безпідставно зменшивши суму середнього заробітку, належного до стягнення з відповідача, на розмір раніше присудженого позивачу середнього заробітку у справі № 420/33434/24. Апелянт зазначає, що у справі № 420/33434/24 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив: -визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку 18.10.2024; -зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку 18.10.2024 у сумі 76 169,76 грн. Вказує, що фактичною підставою позову у цій справі слугувало те, що відповідач поза строками проведення розрахунку при звільненні з військової служби здійснив виплату 18.10.2024 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно військовослужбовцю запасу ОСОБА_1 у сумі 98 509,88 грн (з урахуванням проведених відрахувань, встановлених законодавством). За наслідками вказаного порушення судом у справі № 420/33434/24, керуючись статтею 117 КЗпП України, стягнуто з відповідача середній заробіток за період затримки виплати грошової компенсації речового майна у розмірі 77 025,60 грн. Отже, порівнюючи справи № 420/8466/25 та № 420/33434/24, на думку апелянта, період затримки розрахунку при звільненні з військової служби з позивачем в обох справах є різним, оскільки розрахунок за кожною складовою грошового забезпечення здійснювався з позивачем з різним часовим інтервалом та за різне порушення трудових прав. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач допустив у цьому випадку декілька порушень трудових прав працівника (військовослужбовця в цьому випадку) не виплативши при звільненні з військової служби різні складові грошового забезпечення. В обґрунтування своєї правової позиції апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 17.07.2025 у справі № 160/18656/22. 
Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до наявної у матеріалах справи архівної відомості особистої картки грошового забезпечення за 2024 рік, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за два місяці служби перед звільненням становив 52 206,00 грн (у травні 2024 року - 26 103,00 грн та у червні 2024 року -26103,00 грн).
Кількість календарних днів служби позивача у травні-червні 2024 року становила 61 день.
Відтак, середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням складає 855,84 грн ( 52 206,00 грн / 61 календарний день).
Таким чином, середній заробіток, який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по 20.01.2025 (включно) становить 157 474,56 грн (855,84 грн х 184 календарних дні).
Доводами апеляційної скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) зазначено, що військовою частиною НОМЕР_2 в день виключення зі списків особового складу було здійснено виплату неоспорюваної суми. Апелянт зазначає, що в контексті подібних спірних правовідносин Верховний Суд неодноразово зауважував, що якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував, що згідно зі статтею 117 КЗпП України, підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції проігнорував арифметичний розрахунок середнього заробітку позивача, зроблений апелянтом за час можливої затримки остаточного розрахунку при звільненні в період з 20.07.2024 по 26.02.2024, без врахування всіх причин та обставин такої затримки, становить: 7 826, 48 грн. (855,84 грн. х 184 к.д. х 4,97%).
28 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить рішення суду першої інстанції в частині виплати середнього заробітку за період 20.07.2024 року по 17.10.2024 залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 28.07.1999р. по 19.07.2024р. проходив військову службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).
Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17 липня 2024 року №822-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 19 липня 2024 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року по справі № 420/31760/24, набрало законної сили 16.01.2025р., позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задоволено, а саме: 
- визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги за 2015-2017 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 по лютий 2018 року включно, без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги за 2015-2017 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2016 по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року по справі № 420/31785/24, що набрало законної сили 16.01.2025р., позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено, а саме: 
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та лютому 2017 року, а також підйомної допомоги у грудні 2016 року, у лютому 2017 року та у січні 2018 року, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у серпні 2016 року та лютому 2017 року, та підйомної допомоги виплаченої у грудні 2016 року, у лютому 2017 року та у січні 2018 року, з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. у справі № 420/31748/24, що набрало законної сили 11.02.2025р позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), задоволено:
- визнано протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 20.05.2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 30.01.2020 року по 20.05.2023 року грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), допомоги на оздоровлення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року (2020-2023рр.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням раніше виплачених сум.
28.02.2025 року адвокатом позивача на адресу відповідача направлений адвокатський запит щодо надання інформації щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 в справі № 420/31760/24 із наданням детальних розрахунків нарахувань 
04.03.2025р. відповідачем надана відповідь № 09/3044-25-Вх/476 на адвокатський запит від 28.02.2025р., відповідно до якої було повідомлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 в справі № 420/31760/24 виконане в повному обсязі 25.02.2025р. Нараховані на підставі рішення суду суми, згідно довідок-розрахунків, допомога на оздоровлення в розмірі 1990,50 грн, підйомна допомога в розмірі 3017,61 грн., додаткова винагорода в розмірі 16669,22 грн. та індексація в розмірі 29 388,15 грн., перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 з урахуванням утриманих податків та зборів.
28.02.2025 року адвокатом позивача на адресу відповідача направлений адвокатський запит щодо надання інформації щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 в справі № 420/31748/24 із наданням детальних помісячних розрахунків нарахувань (із зазначенням видів та складових грошового забезпечення) та утримань проведених на виконання судового рішення.
04.03.2025р. відповідачем була надана відповідь № 09/3046-25-Вх/475 на адвокатський запит від 28.02.2025р., відповідно до якої було повідомлено, що згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. в справі № 420/31748/24 нараховані суми грошового забезпечення, згідно довідок-розрахунків, за 2020 рік в розмірі 29279,45 грн., за 2021 рік в розмірі 51589,10 грн., за 2022 рік в розмірі 75 097,07 грн., за 2023 рік в розмірі 58504,98 грн. Вказані суми будуть перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 з урахуванням утриманих податків та зборів, після надходження відповідного фінансування.
28.02.2025 року адвокатом позивача на адресу відповідача направлений адвокатський запит щодо надання інформації щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 в справі № 420/31785/24 із наданням детальних помісячних розрахунків нарахувань (із зазначенням видів та складових грошового забезпечення) та утримань проведених на виконання судового рішення.
04.03.2025р. відповідачем була надана відповідь № 09/3064-25-Вх/488 на адвокатський запит від 28.02.2025р., згідно якої повідомлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 в справі № 420/31785/24 виконане в повному обсязі 05.03.2025р. Суми, які нараховані на підставі рішення суду, згідно довідок-розрахунків, а саме: доплата допомоги на оздоровлення включно з винагородою згідно постанови КМУ від 22.09.2010 № 889 за серпень 2016 року в розмірі 3762,66 грн. та за лютий 2017 року в розмірі 3817,29 грн., а також доплата підйомної допомоги за грудень 2016-3881,64грн., лютий 2017-3817,29 грн., січень 2018 4227,38 грн., перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 (платіжна інструкція від 04.03.2025 № 1742) з урахуванням утриманих податків та зборів.
21.03.2025р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. в справі № 420/31748/24 відповідачем здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення на загальну суму 211 253,54 грн, що підтверджується випискою по надходженню по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 21.03.2025р.
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплату позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 19.07.2024, а остаточний розрахунок проведено 21.03.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виплата грошового забезпечення, на яке позивач мав право, що також підтверджено, крім іншого, рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2024р. в справі № 420/31760/24, від 16.12.2024р. в справі № 420/31785/24, від 09.01.2025р. в справі № 420/31748/24, мала бути здійснена у день його звільнення з військової служби, натомість факт його несвоєчасної виплати є підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 117 КЗпП України.
Керуючись внесеними до частини 1 статті 117 КЗпП, та, приймаючи до уваги, що 18.10.2024р. повний розрахунок з позивачем так здійснений і не був, суд вважав, що середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку, має бути виплачений з 20.07.2024 року, проте не більш як за шість місяців, але з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024р. в справі № 420/33434/24, що вже охоплює період з 20.07.2024р. по 17.10.2024р.
Тобто, період, за який має бути виплачене середнє грошове забезпечення, при обмеженні його шестимісячним строком з дати звільнення, становить з 18.10.2024р. по 20.01.2024р.
Також, суд першої інстанції розрахував, що розмір середнього грошового забезпечення позивача за затримку розрахунку по день фактичного розрахунку (за період з 18.10.2024 року по 20.01.2025 року) становить 81 304,8 грн. (855,84 грн. х 95 днів). 
Відтак, беручи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково, а саме шляхом: визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку; зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18.10.2024р. по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до приписів абзацу 1 статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно із статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Ні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року за №2011-XII, ні іншими підзаконними нормативними актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення особам за час затримки розрахунку.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
Таким чином, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.
Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі №807/3664/14, від 31.10.2019 у справі № 2340/4192/18, від 20.05.2020 року у справі № 816/1640/17, від 16.07.2020 року у справі № 400/2884/18.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України, в редакції чинній до 19.07.2022 року, було визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
З 19.07.2022 року стаття 117 КЗпП України на підставі змін, внесених Законом №2352-IX від 01.07.2022 року, діє в наступній редакції:
У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
За наведеного правового регулювання, позивач має право на отримання середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
На дату виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення і дату звернення позивача до суду з цим позовом стаття 117 КЗпП України діяла в редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ, і підлягає застосуванню.
Як встановлено судами, після виключення зі списків особового складу (з 19.07.2024) між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо нарахування та виплати окремих видів грошового забезпечення, які були вирішені у судовому порядку.
Отже, оскільки відповідач не провів з позивачем при звільнення з військової служби остаточний розрахунок, то позивач набув право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
З огляду на вищезазначене, період затримки розрахунку з позивачем становить проміжок часу з 20.07.2024 року (день, наступний з дати виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення) по 20.01.2025 року (обмеження шестимісячним строком).
При цьому, як встановлено судами рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 06 травня 2025 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.07.2024 року по 17.10.2024 року у розмірі 77 025,60 грн. (сімдесят сім тисяч двадцять п`ять гривень 60 копійок), з урахуванням обов`язкових відрахувань.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, судом вже було зобов`язано нарахувати та виплатити позивачеві середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 20.07.2024 року по 17.10.2024 року, у розмірі 77 025,60 грн. (сімдесят сім тисяч двадцять п`ять гривень 60 копійок), з урахуванням обов`язкових відрахувань.
Приймаючи до уваги, що 18.10.2024 р. повний розрахунок з позивачем так здійснений і не був, враховуючи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024р. у справі № 420/33434/24, яке вже охоплює період з 20.07.2024р. по 17.10.2024р., період затримки розрахунку, за який має бути виплачене середнє грошове забезпечення становить з 18.10.2024 р. по 20.01.2025 р. (95 днів).
Так, обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п.3. Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
За правилами п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно Довідки від 14.04.2025 р. №557 НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення за два останні календарні місяці перед звільненням ОСОБА_1 , грошове забезпечення ОСОБА_1 у травні 2024 року складає 26103,00 грн.; у червні 2024 року – 26103,00 грн. 
Кількість календарних днів за цей період складає 61 день. 
Таким чином середньоденне грошове забезпечення позивачки складає 855,84 грн. (26103,00 грн.+ 26103,00 грн)/61 календарний день).
Період затримки розрахунку при звільненні з 18.10.2024 р. по 20.01.2025 р. становить 95 календарних днів.
Таким чином, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 18.10.2024 р. по 20.01.2025 р. становить 81304,8 грн (855,84 грн. х 95 днів), про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 20.07.2024 по день фактичного розрахунку та зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18.10.2024р. по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.
У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.4 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року – змінити, з урахуванням мотивів викладених у цій постанові, виклавши абзаци 2, 3 резолютивної частини у наступній редакції: 
«Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.10.2024 року по 20.01.2025 року.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.10.2024 року по 20.01.2025 року у сумі 81304,8 грн. (вісімдесят одна тисяча триста чотири гривнi вісімдесят копійок), без утримання обов`язкових платежів та зборів».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко