ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2026 р. Справа № 927/721/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Алданової С.О. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 16.04.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Виконавчого комітету Чернігівської міської ради
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025
повне рішення складено 15.12.2025
у справі № 927/721/25 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"
до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради
про стягнення 23 743 299,53 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" (позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (відповідач) про стягнення заборгованості між вартістю економічно обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року в розмірі 23 743 299,53 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення від 03.11.2021 № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення" у відповідача виник обов`язок відшкодовувати позивачу, який є суб`єктом господарювання, втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1-3, 5-10, 12 цього рішення, з бюджету Чернігівської міської територіальної громади, згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/721/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання
03.11.2025 Господарським судом Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст судового рішення та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на користь Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" 19 786 082,94 грн заборгованості з різниці в тарифах між вартістю економічно обґрунтованого та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021 - 2022 років, за листопад 2021 року та 296 791,24 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем доведено обставини не відшкодування відповідачем витрат, які зумовлені різницею в тарифах за спірний період у семиденний строк, з моменту отримання вимоги позивача, що стало підставою для нарахування заявленої до стягнення суми. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що включення суми ПДВ 3 957 216,59 грн до відшкодування втрат, зумовлених різницею в тарифах в опалювальному періоді 2021 - 2022 років, суперечить Порядку відшкодування втрат підприємств, затвердженого чинним рішенням Чернігівської міської ради від 23.12.2021 № 15/VIII-11, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25, 30.12.2025 Виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради рішення щодо відшкодування втрат АТ «Облтеплокомуненерго», зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років, за листопад 2021 року не приймалось через невідповідність поданих підприємством розрахунків Порядку відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років, недоліки у розрахунках не було усунуто підприємством, тому сума втрат є неузгодженою Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, що виключає можливість відшкодування втрат з бюджету Чернігівської міської територіальної громади; (2) висновок суду першої інстанції, що наявний борг з різниці в тарифах за листопад 2021 року не підлягає відшкодуванню саме за рахунок субвенції з державного бюджету, оскільки між сторонами не укладався договір про організацію взаєморозрахунків, є помилковим, оскільки договір є тільки підставою для проведення взаєморозрахунків або перерахування субвенції, тому наявність або відсутність договору не можна ототожнювати з наявністю/відсутністю обов`язку держави компенсувати заборгованість з різниці в тарифах відповідно до закону за рахунок субвенції з державного бюджету.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 матеріали апеляційної скарги Виконавчого комітету Чернігівської міської ради у справі № 927/721/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді Демидова А.М., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали господарської справи № 927/721/25.
26.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 927/721/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/721/25 за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та призначено розгляд справи на 05.03.2026.
18.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що зобов`язання Виконавчого комітету Чернігівської міської ради виникли на підставі рішення № 662 від 03.11.2021 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення", яким розповсюджує свою дію на опалювальний сезон 2021-2022 років. В рішенні визначено джерело виконання зобов`язання - бюджет Чернігівської міської територіальної громади. Фактично відповідач заперечує проти стягнення заборгованості, мотивуючи неузгодженістю суми втрат виконавчим комітетом, при цьому не обґрунтовуючи свої доводи з посиланням на норми чинного законодавства. Доводи відповідача не містять посилання на законодавчий акт, який би вказував, що боржник зобов`язаний виконати лише те зобов`язання, яке сам узгодить, або ж не підлягає виконанню грошове зобов`язання боржника, яке ним не узгоджене. За наведених обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 у зв`язку з перебування судді Демидової А.М. з 05.03.2026 у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 927/721/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 для розгляду справи № 927/721/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Алданова С.О., Гончаров С.А.
05.03.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією прийнято до свого провадження справу № 910/1554/25 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/721/25 за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та призначено розгляд справи на 16.04.2026. 
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 залишити без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом Чернігівської області та перевірено судом апеляційної інстанції, Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" є теплопостачальним підприємством, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код 35.30.).
08.10.2021 Чернігівською міською радою прийнято розпорядження № 141-р "Про початок опалювального сезону 2021-2022 років на території міста Чернігова", відповідно до пункту 1 якого визначено розпочати постачання теплової енергії до закладів охорони здоров`я, освіти, соціального захисту населення, житлового фонду всіх форм власності та управління, інших споживачів теплової енергії з 08 год 00 хв 11.10.2021.
03.11.2021 Чернігівською міською радою прийнято рішення № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення"(надалі - Рішення № 662).
Пунктами 1-3, 5-10 Рішення № 662 узято до відома розмір економічно-обґрунтованих тарифів.
Пунктом 1 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії, з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго", для потреб населення складають: тариф на теплову енергію - 1986,61 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 498,93грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 35,03 грн/Гкал (без ПДВ).
Пунктом 2 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії з урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго", для потреб населення складають - тариф на теплову енергію - 1990,27 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 516,56 грн/ Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 21,05 грн/Гкал (без ПДВ).
Пунктом 3 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго", для потреб населення складають - тариф на теплову енергію - 1927,63 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 498,93 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 21,05 грн/Гкал (без ПДВ).
Пунктом 5 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 2383,93 грн/Гкал з ПДВ.
Пунктом 6 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 2388,32 грн/Гкал з ПДВ.
Пунктом 7 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії, без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 2367,16 грн/Гкал з ПДВ.
Пунктом 8 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення, складають 139,52 грн за 1 м3 з ПДВ.
Пунктом 9 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення, складають 130,38 грн за 1 м3 з ПДВ.
Пунктом 10 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, без урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення, складають 129,52 грн за 1 м3 з ПДВ.
Пунктом 12 Рішення № 662 передбачено, що відповідно до Меморандуму, для застосування при розрахунках з населенням в опалювальному періоді 2021-2022 років встановлено тарифи у розмірах, що застосовувалися АТ "Облтеплокомуненерго" при розрахунках з населенням за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (централізоване опалення та постачання гарячої води) в опалювальному періоді 2020-2021 років і були встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.12.2018 № 1766 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ПАТ "Облтеплокомуненерго", яке є виконавцем цих послуг", а саме: 1737,61 грн за Гкал (з ПДВ) - послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення); 103,48 грн за м3 (з ПДВ) - послуги з постачання гарячої води (централізоване постачання гарячої води з рушникосушарками); 95,72 грн за м3 (з ПДВ) - послуги з постачання гарячої води (централізоване постачання гарячої води без рушникосушарок). Втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 цього рішення, відшкодовувати АТ "Облтеплокомуненерго" з бюджету Чернігівської міської територіальної громади, згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою.
Рішенням № 13/VІІІ-7 від 25.11.2021 Чернігівської міської ради затверджено Програму відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (надалі - Програма).
23.12.2021 Чернігівською міською радою прийнято рішення № 15/VІІІ-11, яким затверджено Порядок відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (надалі - Порядок).
Пунктом 5 Порядку встановлено, що проект рішення про відшкодування різниці в тарифах на розгляд виконавчого комітету Чернігівської міської ради готується управлінням економічного розвитку міста Чернігівської міської ради на підставі поданого підприємством розрахунку різниці в тарифах, погодженого Комісією з узгодження обсягів втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (надалі - Комісія).
Згідно з пунктом 6 Порядку розрахунки відшкодування втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (далі - розрахунки), подаються підприємствами на розгляд Комісії за формами, що додаються до цього Порядку (додаток 1, додаток 2), засвідчуються підписом керівника або іншої уповноваженої особи підприємства та скріплюються печаткою (за наявності).
Розпорядженням Чернігівської міської ради від 25.01.2022 № 12-р утворено Комісію та затверджено відповідне Положення про комісію.
Листом з додатками від 17.01.2022 № 145 позивачем надано відповідачу розрахунок втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за період листопад 2021 року та розрахунок втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за період листопад 2021 року.
У відповідь на вказаний лист Виконавчий комітет Чернігівської міської ради листом від 21.01.2022 № 74/2-02/вих/02/294/11вх/03 повідомив позивача про необхідність доопрацювання поданих розрахунків, оскільки розрахунки втрат подано не формою, встановленою Порядком. 
Листом з додатками від 31.01.2022 № 296/04 позивачем надано відповідачу відповідні доопрацьовані розрахунки.
Згідно з розрахунками, розмір відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами тарифів, з урахуванням перерахунків, за листопад 2021 року становить 21 320 442,79 грн з ПДВ та 2 422 856,74 грн з ПДВ, всього з ПДВ - 23 743 299,53 грн.
01.02.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою від 01.02.2022 № 302/4 про відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 Рішення № 662, за листопад 2021 року шляхом перерахування коштів на рахунок товариства, а саме: втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років у сумі 21 320 442,79 грн з ПДВ; втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років у сумі 2 422 856,74 грн з ПДВ.
Листом від 09.02.2022 № 172/2-02/вих/02/754/11/вх/03 відповідач відмовив позивачу у виконанні зобов`язань, зазначивши, що перерахувати кошти у розмірах, зазначених у листі від 01.02.2022 № 304-4, не є можливим.
17.12.2024 позивач звернувся до відповідача та Чернігівської міської ради з вимогою № 2558/04 від 17.12.2024 про виконання зобов`язання з відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 Рішення № 662, за опалювальний період 2021-2022 років, а саме з жовтня 2021 року по квітень 2022 року.
У відповідь на вказану вимогу відповідач листом від 17.01.2025 № 76/2-01/вих/02/3/2025/2-02.2в відмовив у виконанні зобов`язань.
20.01.2025 позивачем на адресу відповідача та Чернігівської міської ради направлено лист від 20.01.2025 № 135 про відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 Рішення № 662, за опалювальний період 2021-2022 років, а саме з жовтня 2021 року по квітень 2022 року.
У зв`язку з нездійсненням оплати 23 743 299,53 грн позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що заявлена до стягнення сума відшкодування втрат теплопостачального підприємства, за рахунок різниці тарифів з постачання теплової енергії та гарячої води для населення в опалювальному періоді 2021-2022 років, сторонами не узгоджена, позивачем неправомірно заявлено до відшкодування ПДВ 3 957 216,59 грн (3 553 407,13 грн - сума ПДВ (20%) у розрахунку втрат з постачання теплової енергії та 403 809,46 грн - сума ПДВ (20%) у розрахунку втрат з постачання гарячої води). За доводами відповідача, втрати АТ "Облтеплокомуненерго", зумовлені різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років, за листопад 2021 року, підлягають відшкодуванню за рахунок видатків державного бюджету як такі, що утворились після 1 червня 2021 року. Відповідач зазначає, що 2023 року в бюджеті Чернігівської міської територіальної громади не передбачено фінансової можливості для відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з підпунктом 2 пункту а) частини 1 статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (в тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються НКРЕКП), побутові, транспортні та інші послуги.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено встановлення цін/тарифів на комунальні послуги згідно із законом.
До основних повноважень органів місцевого самоврядування в сфері теплопостачання, зокрема, належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством (абзац 7 статті 13 Закону України "Про теплопостачання").
За приписами частин 1-3, 14 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.
Тарифи на виробництво теплової енергії, в тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.
Установлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про ціни та ціноутворення" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження в сфері ціноутворення.
У частинах 1-3 статті 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення" передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.
Державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, зокрема, шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін (стаття 13 Закону України "Про ціни та ціноутворення").
Відповідно до статті 15 Закону України "Про ціни та ціноутворення" Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.
Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, приймаючи рішення від 03.11.2021 № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення", взяв на себе зобов`язання відшкодувати втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1-3, 5-10 та в пункті 12 Рішення № 662.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розрахунком за листопад 2021 року обсяг відшкодування різниці між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого розміру, пред`явленого до сплати населенню становить 23 743 299,53 грн.
Позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату різниці між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого розміру, пред`явленого до сплати населенню в сумі 23 743 299,53 грн, що підтверджується листами від 01.02.2022 № 304/4, від 17.12.2024 № 2558/04, від 20.01.2025 № 135.
За змістом частини 4 статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статей 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Однак, відповідач не відшкодував витрати, зумовлені різницею в тарифах в сумі 23 743 299,53 грн, у семиденний строк з моменту отримання вимоги позивача та не спростував, що в опалювальному періоді 2021-2022 року різниця між вартістю економічно-обґрунтованого та вартістю фактично застосованого тарифу для населення Чернігівської міської територіальної громади за послуги з теплопостачання, надані АТ "Облтеплокомуненерго", становила іншу суму, ніж 23 743 299,53 грн або ж обов`язок з відшкодування різниці з інших причин відсутній.
З наданого позивачем розрахунку втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за період листопад 2021 року та розрахунку втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за період листопад 2021 року вбачається, що заявлена до стягнення сума 23 743 299,53 грн включає ПДВ 3 957 216,59 грн (3 553 407,13 грн - сума ПДВ (20%) згідно розрахунку втрат з постачання теплової енергії та 403 809,46 грн - сума ПДВ (20%) згідно розрахунку втрат з постачання гарячої води).
Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігів в опалювальному періоді 2021-2022 років різниця в тарифах визначається як добуток корисних обсягів надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, фактично спожитих населенням м. Чернігів, та різниці між відповідними розмірами економічно обґрунтованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води без урахування податку на додану вартість (ПДВ) і тарифів, що застосовуються в опалювальному періоді 2021-2022 років для розрахунків з населенням м. Чернігів за ці послуги без урахуванням податку на додану вартість (ПДВ), з урахуванням перерахунків за ненадання або неналежне надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.
Таким чином, доводи відповідача про неправомірність заявлення позивачем до відшкодування ПДВ 3 957 216,59 грн знайшли своє підтвердження за встановлених вище обставин. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" в частині стягнення з відповідача втрат, зумовлених різницею в тарифах за послуги для потреб населення в опалювальному періоді 2021-2022 років за листопад 2021 року, в розмірі 19 786 082,94 грн (23 743 299,53 грн - 3 957 216,59 грн ПДВ).
Заперечення відповідача щодо відсутності підстав у Виконавчого комітету Чернігівської міської ради сплачувати різницю в тарифах за листопад 2021 року, оскільки Рішення № 662 прийнято радою лише 03.11.2021 правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги, з огляду на таке.
Питання відшкодування різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX) його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
Участь у процедурі врегулювання заборгованості, відповідно до статті цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру (абзац 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX).
Абзацами 1, 2 статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX) встановлено, що взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.
Взаєморозрахунки проводяться в порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абзац 7 статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX з урахуванням змін, внесених Законом України від 16.12.2021 № 1974-IX).
Відповідно до розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 29.07.2022 №2479-IX «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» абзац 1 статті 4 Закону № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" після слова "Взаєморозрахунки" доповнено словами "або перерахування субвенції", а також доповнений абзацом 3 такого змісту: "кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", ТОВ "ГК "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу".
Таким чином, законодавець визначив, що проведення взаєморозрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах. Водночас визначив, що для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків.
Взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абзац 9 статті 4 Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення").
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 затверджено Порядок та умови надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".
Згідно з п. 5 Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків).
Судом встановлено, що договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах за послуги з теплопостачання, надані АТ "Облтеплокомуненерго" населенню Чернігівської міської територіальної громади в опалювальному періоді 2021-2022 років (з жовтня 2021 року по квітень 2022 року) між позивачем та відповідачем укладено не було, тому заявлена заборгованість не підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з державного бюджету.
Згідно зі статтею 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Надання зворотної дії в часі законам та нормативно-правовим актам може бути передбачене шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 757/23249/17, абзац 4 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/1999).
За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18.12.2024 у справі № 600/358/21-а, у разі безпосередньої (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності, та іншими висновками зазначених у справах № 380/13318/23 від 17.12.2024, № 520/5695/23 від 10.12.2023, № 200/1294/23 від 23.12.2024, № 580/834/24 від 16.12.2024, № 560/15021/23 від 16.12.2024, № 260/716/23 від 04.02.2025.
З рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 чітко вбачається, що воно стосується опалювального періоду 2021-2022 роки (пункт 12).
На час прийняття Рішення № 662 вже діяло розпорядження Чернігівської міської ради від 08.10.2021 № 141-р про початок опалювального сезону 2021-2022 років на території м. Чернігова. Цим розпорядженням АТ "Облтеплокомуненерго" зобов`язане розпочати постачання теплової енергії з 08:00 11.10.2021.
Тобто, станом на 03.11.2021 вже були наявні правовідносини з постачання тепла у м. Чернігові.
Крім того, відповідно до статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" АТ "Облтеплокомуненерго" зобов`язане забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Відповідно до статті 25 Закону України "Про теплопостачання" АТ "Облтеплокомуненерго" зобов`язане забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.
АТ "Облтеплокомуненерго" зобов`язане постачати теплову енергію для потреб опалення протягом опалювального періоду. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами (Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, в редакції постанови від 08.09.2021 № 1022).
В свою чергу, за приписами статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором, що також передбачено і пунктом 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови від 08.09.2021 № 1022).
Планований період - це період тривалістю 12 місяців, на який формуються та встановлюються тарифи (з 1 жовтня до 30 вересня, а для суб`єктів господарювання, що вперше встановлюють тарифи, - інший період, узгоджений з уповноваженими органами, тривалістю 12 місяців).
Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, в редакції постанови від 03.04.2019 № 291, передбачено, що тарифи формуються та встановлюються на плановий період тривалістю в 12 місяців - з 01.09 до 30.09; строк дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - період часу, на який уповноваженим органом встановлено тарифи та протягом якого такі тарифи застосовуються до споживачів.
Таким чином, Рішенням № 662 встановлені тарифи саме на опалювальний період, який почався з 08:00 11.10.2021.
Статтею 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
В силу частини 10 статті 59 названого Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
В Рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд України виснував, що зі змісту частини 2 статті 144 Конституції України та частини 10 статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).
Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці 2 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.
Рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 незаконним не визнавалося, не скасовувалося, внаслідок чого є обов`язковим для позивача і відповідача, що підтверджується висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 15.05.2019 у справі № 825/1496/17.
За встановлених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Таким чином, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та часткове задоволення позову, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.
На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.
Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Виконавчого комітету Чернігівської міської ради слід відмовити, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 залишити без змін.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Матеріали справи № 927/721/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.04.2026. 

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді С.О. Алданова

С.А. Гончаров