Справа № 583/4974/25
2/583/126/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючоїсудді    Семенової О.С.,
за участю секретаря
судових засідань    Гайдейчук К.В.,
учасників справи:
позивачки     ОСОБА_1 ,
представника позивачки  Литвин О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №12 в м. Охтирка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грунської сільської ради про припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку, виділення в натурі 1/2 частини земельної ділянки,
УСТАНОВИВ:
23 жовтня 2025 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Литвин О.В., звернулась до суду з позовом до відповідача Грунської сільської ради про припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку, виділення в натурі 1/2 частини земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона євласником частини земельних ділянок площею 3,0417 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3100 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 483494 від 30 листопада 2012 року та площею 0,2505 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3084 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 483492 від 30 листопада 2012 року. Іншим співвласником цих земельних ділянок був її рідний брат ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті спадщина на земельні ділянки не оформлена.ІІ частина земельних ділянок перебуває в оренді ФГ «Сугак В.В.» відповідно до договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2015 року, строк дії якого до 16 грудня 2025 року. Вона мала намір продовжити дію договору, уклала додаткову угоду від 28 травня 2025 року, проте у державній реєстрації їй було відмовлено через відсутність згоди на це іншого співвласника. Таким чином в неї виникла перешкода в розпорядженні та користуванні належними їй земельними ділянками, тому просить суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08 грудня 2025 року / а.с. 31/, яке було відкладене за заявою представника позивачки на 26 грудня 2025 року / а.с. 39-40/.
25 грудня 2025 року від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів / а.с. 46/, яке було задоволено ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2025 року / а.с. 46-53/, 03 лютого 2026 року на виконання цієї ухвали суду надійшла копія спадкової справи № 14/2025 від 21 квітня 2025 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 / а.с.68/.
16 лютого 2026 року від позивачки надійшла позовна заява в новій редакції, в якій було залучено до участі у справі відповідача ОСОБА_4 , сина померлого / а.с. 100-103/, позовні вимоги не змінилися.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24 березня 2026 року з повідомленням учасників справи / а.с. 113/.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник, адвокат Литвин О.В., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві в новій редакції.
Представник відповідача Груньської сільської ради В. Зосим в судове засідання подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі / а.с. 117/.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайту Судової влади / а.с. 120/.
З урахуванням думки сторони позивача, суд вважає за можливо провести судовий розгляд без участі відповідачів.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 по частині земельної ділянки площею 3,29 га для ведення товарного сільськогосподарського твиробництва з кадастровими номерами 5920381600:01:001:3100, 5920381600:01:001:3084/, розташованої на території В`язівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 січня 2011 року, реєстровий номер 10/2011 / а.с. 7-8/. 
Позивачка є власником частини земельних ділянок площею 3,0417 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3100 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 483494 від 30 листопада 2012 року та площею 0,2505 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3084 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 483492 від 30 листопада 2012 року, які перебувають в оренді ФГ «Сугак В.В.» відповідно до договору оренди від 16 грудня 2015 року строком на 10 років / а.с. 9-24/.
Іншим співвласником є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років в м. Маіуполі Донецької області, України, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 / а.с. 25/.
27 травня 2025 року позивачка уклала з ФГ «Сугак В.В.» додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 16 грудня 2015 року про строк дії договору на 25 років 5 місяців / а.с. 26/.
02 червня 2025 року позивачка отримала рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Заяц Н.М. Чернеччинської сільської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій в зв`язку з відсутністю підпису іншого співвласника земельної ділянки / а.с. 27/.
Позивачка до позову надала схеми розподілу земельних ділянок, виконаних сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_6 про можливість реального розподілу між співвласниками / а.с. 28-29/.
Із спадкової справи № 14/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 слідує, що спадкова справа зареєстрована 21 квітня 2025 року за заявою сина померлого ОСОБА_4 , є чинним заповіт від 19 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Пахниць Н.В. Маріупольським район Донецької області, 04 вересня 2025 року нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал або дублікат заповіту, архів документів знаходиться на тимчасово окупованій території / а.с. 69-96/..
Відповідно до вимог ч.1ст.13ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилом ч. 3ст. 12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зістаттею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у частині другійстатті 16 ЦК України. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставіКонституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.
Відповідно до ст.79 ЗК України земельна ділянка -це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцемрозташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться,я кщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельноїділянки полягає у визначенні земельної ділянкия як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється:у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:поділу або об`єднання земельних ділянок;скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно доЗакону України"Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Наявність обмежень у використанні земель, у тому числі червоних ліній, в межах земельної ділянки, що формується для обслуговування існуючого об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), не перешкоджає її формуванню та визначенню її цільового призначення для потреб, пов`язаних із функціонуванням зазначеного об`єкта з дотриманням встановлених обмежень щодо використання земельної ділянки.
Суб`єктами права власності на землю згідно ст. 80 ЗК України є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до положення ч. 1ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
За змістом ч.ч. 1, 3, 4ст. 86 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
У приписах ч.ч.1,3 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділу натурі частки із майна,що є у спільній частковій власності.У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За правилом ч. 1ст. 183 ЦК Україниподільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
Частиною першоюстатті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до положень ч. 1 ст.364, ч. 2 ст.367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ч. 2 ст. 364Цивільного кодексу Україниякщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим,співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласниківгрошової або іншої матеріальної компенсаці ївартості його частки.
На підставу можливості проведення розподілу позивачем надано схему розподілу земельних ділянок,  згідно з якими поділ земельної ділянки можливий.
За змістомст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна,що є у спільній сумісній власності,крім випадків,установлених законом.У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Отже, враховуючи викладене, право власника земельної ділянки закріплено законодавчо та для звернення до суду за вирішенням питання про виділ земельної ділянки в натурі зі спільної часткової власності не вимагає наявність спору, а вимагає наявність факту відмови у погодженні виділу часток.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Суд вважає, що за вказаних обставин, враховуючи, що схема розподілу виготовлена на обґрунтування позовних вимог та доведення можливості поділу земельної ділянки для вирішення спору та у відповідності до вимог щодо такої документації, наданий доказ судом визнається належним та допустимим.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною другою статті 792 ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі»(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Положеннями статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, а відповідно достатті 125 ЗК Україниправо власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Позивачкою було сплачено судовий збір, що підтверджуєтьсь відповідною квитанцією про сплату у розмірі 1211,20 грн./ а.с. 4/, які позивачка залишає за собою. 
Керуючись статями 10,12,13,76,81,89,263-265, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Грунської сільської ради, ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку, виділення в натурі 1/2 частини земельної ділянки.
Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 3,0417 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3100 та на земельну ділянку площею 0,2505 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3084, які розташовані на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, шляхом поділу їх в натурі.
Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1/2 частину земельної ділянки, що становить площу 1,5208 га із земельної ділянки площею 3, 9617 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3100 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, позначену на схемі розподілу земельної ділянки за № 1, виготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_6 . 
Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1/2 частину земельної ділянки, що становить площу 0,1253 га із земельної ділянки площею 0, 2505 га з кадастровим номером 5920381600:01:001:3084 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, позначену на схемі розподілу земельної ділянки за № 1, виготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_6 . 
Судове рішення підлягає державній реєстрації.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Грунська сільська рада, с. Грунь Охтирського району Сумської області, площа остапа Вишні, буд 3, ЄДРПОУ 04389839.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 01 квітня 2026 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду     О.С. Семенова