Справа № 536/1790/25
Провадження № 2/536/129/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судових засідань Волошиної А.В., за участю представника відповідача Бондаренко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач – ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду із позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором № 469358-КС-002 про надання кредиту від 23 липня 2023 року в розмірі 28 058, 44 грн., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 7 000, 00 грн., суми прострочених платежів про процентах в розмірі 20 316, 59 грн., а також суми прострочених платежів за комісією в сумі 741, 85 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що між 23 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 469358-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями , підписаний у порядку згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. За умовами укладеного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити процента за користування кредитом у порядку та на умовах , встановлених договором та Правилами надання грошових коштів у кредит. Плата за користування кредитом становить 1, 15407143 процентів за кожен день.
Позивач виконав свої зобов`язання за укладеним договором та надав позичальнику грошові кошти в сумі 7 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку, реквізити якої зазначені при заповненні анкети, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав та лише частково сплатив кошти в сумі 1520, 00 грн. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 28058, 44 грн. При цьому, позивач зауважив, що ним не нараховувались відсотки після закінчення строку дії кредитного договору
19 серпня 2025 року суддею Кременчуцького районного суду Полтавської області постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Представник відповідача Бондаренко В.О. в судовому засіданні позов визнала частково, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту. Пояснила, що відповідачем не оспорюється факт укладення кредитного договору з відповідачем та отримання в кредит грошових коштів в сумі 7 000 грн. Однак представник відповідача вважає розмір нарахованих відсотків та комісії не обгрунтованим.
Вислухавши представника відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Судом встановлено, що 23 липня 2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір № 469358-КС-002 про надання кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Згідно розділу 2 вказаного вище договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000 грн. на засадах строковості, поворотності та оплатності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити процента за користування кредитом та комісію за надання кредиту, строк на який надано кредит – 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом в день – 2, 00000000, фіксована, знижена процентна ставка в день 1, 15407143 фіксована. 
Паспорт споживчого кредиту, який підписано електронним підписом ОСОБА_1 , містить аналогічні відомості щодо суми кредиту, строку кредитування та орієнтовної вартості кредиту. 
Як вбачається з виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , що надана АТ «ОТП Банк», на рахунок ОСОБА_1 23 липня 2023 року було зараховано грошові кошти в сумі 7 000 грн.
Окрім того, факт отримання від позивача кредиту в розмірі 7 000 грн. не оспорюється відповідачем. 
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог у частині щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, а саме, в сумі 7 000 грн.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 20 136, 59, 00 грн. та комісії в сумі 741, 85 грн., суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 81 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на обгрунтування позовних вимог у частині розміру нарахованих відсотків за кредитним договором надано розрахунок заборгованості, довідку директора ТОВ «Бізнес Позика» про стан заборгованості, однак ці докази є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, зокрема, щодо відсоткової ставки, яка застосована при нарахуванні відсотків, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови договору порушені відповідачем.
Щодо нарахування суми заборгованості ОСОБА_1 по комісії, суд вважає безпідставним таке нарахування, виходячи з наступного.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Згідно ч.1 ст.11 вище зазначеного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вказав, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що відповідач звертався до ТОВ «Бізнес Позика» частіше, ніж один раз на місяць за отриманням інформації про стан кредитної заборгованості, а отже суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 оплати за обслуговування кредиту.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 у частині щодо стягнення боргу по відсоткам та комісії, у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю.
Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, а саме на 25 %, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 95, 141, 263-265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 469358-КС-002 про надання кредиту від 23 липня 2023 року у розмірі 7 000 грн. 00 коп.
В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605, 50 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя	Ж. О. Баранська