ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2177/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:
позивача - Іваненко Є. В.,
відповідача - Шафоростов В. О.,
третьої особи - Розумна О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник"

на постанову Східного апеляційного господарського суду
від 08.01.2026 та
на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду
від 26.01.2026
у складі колегії суддів: Хачатрян В.С. - головуючий, Гетьман Р.А., Шутенко І.А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник",
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3"
про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник", звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест", в якій (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просило:
- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 3 ДП від 16.04.2025, укладений між Акціонерним товариством "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник", як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гефест", як новим кредитором;
- застосувати наслідки недійсності договору про відступлення прав вимоги № 3 ДП від 16.04.2025, укладеного між Акціонерним товариством "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник", як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гефест", як новим кредитором, шляхом застосування реституції. 
Позов обґрунтовано тим, що договір про відступлення прав вимоги № 3 ДП від 16.04.2025 має бути визнаний недійсним у зв`язку з його укладенням представником позивача не в інтересах Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник", а у власних інтересах, на вкрай невигідних для товариства умовах та з порушенням вимог діючого законодавства.
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник" є інститутом спільного інвестування, створеним у формі акціонерного товариства для провадження виключно діяльності зі спільного інвестування.
Відповідно до розділу 5 статуту Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник" органами товариства є загальні збори учасників та наглядова рада. Утворення інших органів забороняється.
04.10.2019 між Акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник" (далі - Фонд) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (далі - Компанія) було укладено договір про управління активами № 03-УА (далі - Договір № 03-УА).
Згідно із пунктом 1.1 договору № 03-УА Фонд доручає Компанії здійснювати управління активами Фонду без спеціального доручення від імені, в інтересах та за рахунок Фонду відповідно до умов цього договору.
Пунктом 1.2 договору № 03-УА передбачено, що Компанія за винагороду надає Фонду зокрема такі послуги: - управління активами Фонду; - проведення розрахунків ризиків при здійсненні інвестування активів, що належать Фонду та знаходяться в її управлінні; - представлення інтересів Фонду в стосунках з органами державної влади, юридичними та фізичними особами (резидентами і нерезидентами України), міжнародними та громадськими організаціями; - представлення інтересів Фонду у взаємовідносинах зі зберігачем, аудитором (аудиторською фірмою), депозитарієм, незалежним оцінювачем майна Фонду; - забезпечення організації ведення бухгалтерського та податкового обліку діяльності Фонду; - здійснення повноважень керуючого рахунком в цінних паперах Фонду протягом строку дії своїх повноважень; - вчинення необхідних дій з відкриття та управління рахунком в цінних паперах Фонду в депозитарії (підписує, подає, отримує документи та здійснює інші повноваження керуючого рахунком) протягом строку дії своїх повноважень; - відкриття, закриття та керування рахунками Фонду у національній та іноземній валюті.
Отже, Компанія зобов`язується діяти від імені Фонду, в інтересах Фонду та за рахунок Фонду.
В пункті 2.2.15 договору № 03-УА закріплено, що Компанії з управління активами заборонено укладати договори (угоди) купівлі або продажу активів Фонду на суму, що перевищує встановлену Регламентом Фонду без затвердження таких договорів (угод) наглядовою радою Фонду.
Згідно із пунктом 2.5.2 договору № 03-УА Фонд має право затверджувати договори (угоди) щодо активів Фонду, що укладаються Компанією, вартість яких перевищує визначену Регламентом Фонду мінімальну вартість договорів, що потребують затвердження Наглядовою радою Фонду, або відхиляти такі договори (угоди) у разі їх невідповідності Регламенту Фонду, Проспекту емісії акцій Фонду та чинному законодавству.
Відповідно до пункту 9.1 розділу 9 Регламенту Фонду укладені Компанією договори щодо активів Фонду, вартість яких перевищує 7 000 000,00 (сім мільйонів) гривень, мають бути затверджені наглядовою радою Фонду.
Згідно із підпунктом 9 пункту 7.4 статуту Фонду затвердження договорів щодо активів Товариства, укладених компанією з управління активами, на суму, яка перевищує встановлену Регламентом мінімальну вартість, здійснюється Наглядовою радою. 
13.10.2021 між Фондом від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діяла Компанія (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" (далі - покупець, третя особа) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №11282-21/11281-21/БВ. За цим договором продавець зобов`язався передати цінні папери у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти ці цінні папери та сплатити за них грошову суму в розмірі 20 000 000 грн.
16.04.2025 між Фондом від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє Компанія, як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гефест", як новим кредитором, було укладено договір про відступлення прав вимоги № З ДП (далі - договір № 3 ДП), відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив на користь нового кредитора всі свої права вимоги до третьої особи, які виникли з договору купівлі-продажу цінних паперів №11282-21/11281-21/БВ від 13.10.2021.
12.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гефест", як новий кредитор Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" за договором купівлі-продажу цінних паперів № 11282- 21/11281-21/БВ, звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" (справа № 922/1617/25), в якій просило стягнути: - суму основного боргу за договором купівлі-продажу цінних паперів №11282-21/11281-21/БВ від 13.10.2021 у розмірі 20 000 000,00 грн (двадцять мільйонів гривень 00 коп.); - індекс інфляції за весь період прострочення виконання зобов`язання за період з 17 жовтня 2022 року по 12 травня 2025 року за 970 днів в розмірі 5 620 000,00 грн (п`ять мільйонів шістсот двадцять тисяч гривень нуль копійок); - три процента річних за весь період прострочення виконання зобов`язання за період 17 жовтня 2022 року по 12 травня 2025 року за 970 днів в сумі 1 594 520,55 грн (один мільйон п`ятсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот двадцять гривень 55 копійок).
3. Короткий зміст судових рішень
Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі № 922/2177/25 позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги № 3 ДП від 16.04.2025, укладений між Акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник" від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діяло Товариство з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гефест". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:
- згідно із положеннями договору № 03-УА сторони встановили заборону для Компанії з управління активами укладати договори на суму, що перевищує 7 000 000 (сім мільйонів) гривень, без затвердження їх наглядовою радою Фонду. Договір № 3 ДП був укладений на суму 20 000 000 грн, а отже підлягав затвердженню зі сторони наглядової ради Фонду. Матеріали справи не містять доказів затвердження спірного договору наглядовою радою Фонду. За таких умов, укладання спірного правочину було вчинено представником з перевищенням наданих йому повноважень. Доказів подальшого схвалення спірного правочину матеріали справи не містять;
- дійсно, пунктом 2.1.18 договору № 03-УА передбачено обов`язок компанії з управління активами подавати на затвердження наглядовiй радi Фонду укладенi договори щодо активiв Фонду, вapтicть яких перевищує визначену Регламентом Фонду мiнiмальну вapтicть договорiв, що потребують такого затвердження. Водночас пунктом 2.2.15 договору № 03-УА чітко встановлено заборону Компанії з управління активами укладати договори (угоди) купівлі або продажу активів Фонду на суму, що перевищує встановлену Регламентом Фонду без затвердження таких договорiв (угод) наглядовою радою Фонду. А тому твердження відповідача про те, що процедура затвердження договорів наглядовою радою Фонду стосується вже укладених договорів, не відповідають умовам договору № 03-УА;
- враховуючи встановлені обставини відсутності волі наглядової ради Фонду на затвердження договору № 3 ДП, спірний договір підлягає визнанню недійсними на підставі частини 1 статті 215, частин 1 та 2 статті 203 Цивільного кодексу України;
- управління Фондом здійснюється Компанією на підставі укладеного договору про управління активами № 03-УА. Підписантом, керівником та уповноваженою особою Компанії до 22.05.2025 (і станом день укладення оскаржуваного договору № 3 ДП) був ОСОБА_1 . Вказане також підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також, згідно із витягом з ЄДРПОУ щодо Фонду, уповноваженою особою Фонду є ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з ЄДРПОУ щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест", з 26.04.2025 керівником Товариства є ОСОБА_1 , він же є єдиним власником та кінцевим бенефіціаром Відповідача. Підписантом договору № 3 ДП від 16.04.2025 від імені Фонду від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діяла Компанія був ОСОБА_1 . Підписантом з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест" був ОСОБА_2 . 26.04.2025 ОСОБА_1 став власником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест". Таким чином, через 10 днів з моменту укладання спірного договору, ОСОБА_1 став власником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест", яке отримало право вимоги за спірним договором, що в сукупності з іншими доказами свідчить про те, що укладення спірного правочину було заздалегідь сплановано ОСОБА_1 з метою виведення активів Фонду на Товариство, яке було йому підконтрольне (Товариство з обмеженою відповідальністю "Гефест") і яке він мав намір очолити в найближчому майбутньому;
- щодо сплати відповідачем на користь позивача 20 000 000 грн на виконання спірного договору, суд зазначає таке. Дійсно, матеріали справи містять докази сплати 23.04.2025 відповідачем на користь Позивача за спірним договором 20 000 000 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями в загальній кількості 50 шт., кожна на суму 400 000 грн. Водночас наявність договорів та платіжних доручень не завжди свідчать про реальність проведених операцій, тобто важливим є фактичне здійснення господарської операції. Первинні документи мають підтверджувати реальні обставини, а не бути формальними;
- суд встановив, що між сторонами даного спору укладено 5 договорів про відступлення прав вимоги в квітні 2025 року (14, 15, 16, 17 та 18 квітня) на загальну суму 52 000 000 грн;
- крім того, 18.04.2025 між АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (продавець) та ТОВ "Гефест" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 560-25/559-25/БВ від 18.04.2025, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати цінні папери зазначені у пункті 1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) штук, іменні, бездокументарні, номінальною вартістю 1000 грн та сплатити за них грошову суму 52 000 000 грн. Згідно із пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору покупець сплачує продавцю вартість цінних паперів у сумі, 52 000 000 грн ( п`ятдесят два мільйони гривень нуль копійок) до 18 квітня 2025 року;
- у той же день, тобто 18.04.2025, між ТОВ "Гефест" (продавець) та АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 562-25/561-25/БВ від 18.04.2025, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати цінні папери зазначені у пункті 1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) штук, іменні, бездокументарні, номінальною вартістю 1000 грн та сплатити за них грошову суму 52 000 000 грн. 
- окрім того, 18.04.2025 між АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (продавець) та ТОВ "Гефест" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 564-25/563-25/БВ від 18.04.2025, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати цінні папери зазначені у пункті 1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) штук, іменні, бездокументарні, номінальною вартістю 1000 грн та сплатити за них грошову суму 52 000 000 грн; 
- того ж дня, між АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (продавець) та ТОВ "Гефест" (покупець) було укладено додатковий договір № 560-25/559-25/БВ/12202 до договору купівлі-продажу цінних паперів № 560-25/559-25/БВ від 18.04.2025, яким сторони домовились договір вважати розірваним за згодою сторін з 18.04.2025. В строк до 21.04.2025 включно покупець зобов`язаний повернути продавцю цінні папери, які були передані продавцю відповідно до умов договору;
- таким чином, цінні папери, які були предметом вказаних договорів, в кінці дня (18.04.2025) так і залишились у АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", що підтверджується випискою про операції з цінними паперами за період - 18.04.2025, яка була надана Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю;
- водночас, у зв`язку з укладенням вказаних вище договорів від 18.04.2025, були створені формальні підстави для перерахування коштів у сумі 52 000 000 грн спочатку від ТОВ "Гефест" до АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", потім від АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" до ТОВ "Гефест", а потім від ТОВ "Гефест" до АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник".
- з наданих AT "Сенс Банк" виписок вбачається, що по особовому рахунку НОМЕР_1 , який належить AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник", залишок коштів на початок 23.04.2025 становив 709,08 грн, залишок коштів на кінець 23.04.2025 - 709,08 грн. По рахунку НОМЕР_2 , який належить ТОВ "Гефест", за 23.04.2025 залишок коштів на початок 23.04.2025 становив 647,13 грн, залишок коштів на кінець 23.04.2025 - 647,13 грн. Таким чином, станом на початок 23.04.2025 ані на особовому рахунку AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник", ані на особовому рахунку ТОВ "Гефест" не було достатньо коштів для проведення фінансових розрахунків за вказаними договорами;
- між тим, 23.04.2025 о 16:59:22 на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" надходять кошти від АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" на суму 400 000 грн (док.№ 3661). Після цього, о 17:04:57 з рахунку AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" на рахунок ТОВ "Гефест" надходять кошти в сумі 200 000 грн (док. № 1116) як оплата за договором КП ЦП №562-25/561-25/БВ від 18.04.2025. Далі о 17:08:17 з рахунку ТОВ "Гефест" перераховуються кошти на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" в сумі 200 000 грн (док.№ 151) як оплата за договором про відступлення прав вимоги № 4ДП від 17.04.2025. О 17:15:18 з рахунку AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" на рахунок ТОВ "Гефест" надходять кошти в сумі 400 000 грн (док. № 1117) як оплата за договором КП ЦП №562-25/561-25/БВ від 18.04.2025. О 17:15:46 з рахунку ТОВ "Гефест" перераховуються кошти на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" в сумі 400 000 грн (док.№ 152) як оплата за договором про відступлення прав вимоги № 4ДП від 17.04.2025;
- таким чином, грошові кошти в сумі 400 000 грн, які надійшли від АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" були спочатку перераховані на рахунок ТОВ "Гефест" як оплата за договором КП ЦП №562-25/561-25/БВ від 18.04.2025, а потім ці ж кошти перераховані на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" як оплата за договором про відступлення прав вимоги № 4 ДП від 17.04.2025. Далі ці кошти неодноразово перераховувались з рахунку AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" на рахунок ТОВ "Гефест" як оплата за договором КП ЦП №562-25/561-25/БВ від 18.04.2025 та з рахунку ТОВ "Гефест" на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" як оплата за договорами про відступлення прав вимоги, в тому числі і як оплата за спірним договором; 
- з наданих банком виписок убачається наступний рух коштів (за рахунком AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник"): - за кредитом рахунку пройшло 132 платіжних документа на суму 52 400 000,00 (п`ятдесят два мільйони чотириста тисяч) грн в тому числі: 1) по договору купівлі-продажу ЦП № 15267-21/15266-21/БВ від 29.12.2021 на суму 400 000,00 грн перераховані АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" (в 16:59:22) та 2) по договорам відступлення прав вимоги № 1 ДП, № 2 ДП, № ЗДП, № 4 ДП, № 5 ДП на суму 52 000 000 грн; - за дебетом рахунку пройшло 132 платіжних доручення на суму 52 400 000 (п`ятдесят два мільйони чотириста тисяч) грн в тому числі: 1) рух коштів склав по договору купівлі-продажу ЦП № 562-25/561-25/БВ від 18.04.2025 на суму 52 000 000 грн перераховані на особистий рахунок ТОВ "Гефест" та 2) по договору купівлі-продажу ЦП № 15267-21/15266-21/БВ від 29.12.2021 на суму 400 000 грн, які були повернуті АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" (в 21:15:21) призначення платежу як повернення допомоги;
- за рахунком ТОВ "Гефест" вбачається наступний рух коштів: - за дебетом рахунку пройшло 132 платіжних документа на суму 52 000 000 грн по договорам відступлення прав вимоги № 1 ДП від 14.04.2025, № 2 ДП від 15.04.2025, № З ДП від 16.04.2025, № 4 ДП від 17.04.2025, № 5 ДП від 18.04.2025; - за кредитом рахунку пройшло 132 платіжних документа на суму 52 000 000 грн в тому числі по договору купівлі-продажу ЦП № 562-25/561-25/БВ від 18.04.2025 на суму 52 000 000 грн, які були перераховані протягом 23.04.2025 з рахунку НОМЕР_1 , який належить AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" (за рахунок грошових коштів АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" у сумі 400 000 грн);
- отже, задіяні кошти у сумі 400 000 грн, які перерахував АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" на рахунок AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник", були використані 23.04.2025 обома підприємствами: AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" та ТОВ "Гефест", по своїм рахункам з ціллю фіксування оборотів в загальній сумі 52 000 000 грн у кожного, як по дебетовому обороту (використання коштів) так і по кредитовому обороту (надходженню коштів);
- враховуючи викладене, ані ТОВ "Гефест", ані AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" фактично не отримали грошових коштів в сумі 52 000 000 грн за договорами відступлення прав вимоги (в тому числі за спірним договором) та за договором купівлі-продажу цінних паперів №562-25/561-25/БВ від 18.04.2025, а тільки використали кошти АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" в сумі 400 000 грн для формальної видимості проведення розрахунків по вище вказаним договорам;
- за таких обставин, суд критично ставиться до наданих відповідачем платіжних інструкцій в кількості 50 шт. на загальну суму 20 000 000 грн в якості доказів отримання позивачем оплати за спірним договором, оскільки для здійснення вказаних операцій були використані (неодноразово) кошти AT "ЗНВКІФ Будівельник" в сумі 400 000 грн, які так і не залишились на рахунку позивача, а були повернуті AT "ЗНВКІФ Будівельник" 23.04.2025 в 21:15:21;
- встановлені судом фактичні обставини спростовують твердження відповідача про отримання позивачем грошових коштів у сумі 20 000 000 грн за спірним договором та підтверджують те, що укладення ОСОБА_1. договору № 3 ДП було здійснено не в інтересах Фонду, а з метою виведення активів Фонду на компанію, яка була йому підконтрольна (ТОВ "Гефест") і яку вій мав намір очолити в найближчому майбутньому;
- таким чином, позивачем належним чином доведено, а відповідачем - не спростовано факт завдання діями ОСОБА_1 шкоди АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" у розмірі 20 000 000 грн внаслідок укладання спірного правочину на вкрай невигідних умовах (безоплатне отримання права вимоги на суму 20 000 000 грн) та у власних інтересах представника. За наведених обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 3 ДП від 16.04.2025 як фраудаторного;
- щодо вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом застосування реституції, суд зазначає таке. Оскільки, як встановлено судом, позивач фактично не одержав від відповідача грошових коштів у сумі 20 000 000 грн в якості оплати за спірним договором, вказані кошти не можуть бути повернуті відповідачу після визнання вказаного правочину недійсним, що має наслідком відмови в позові в цій частині.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 30.10.2025 у справі № 922/2177/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. У задоволенні решти заяви відмовлено.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дослідивши надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" докази та заперечення відповідача, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог у справі №922/2177/25, враховуючи об`єм вчинених представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" дій, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, суд доходить висновку, що з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3"підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.
Постановою від 08.01.2026 Східний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі № 922/2177/25. Прийняв нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Скасував додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2025 у справі № 922/2177/25. Відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-3" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест" витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
- у договорі про управління активами №03-УА від 04.10.2019, Законі України "Про інститути спільного інвестування", Регламенті АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" і статуті Фонду відсутні обмеження повноважень Компанії на укладення правочинів без попереднього погодження (в Регламенті немає розміру суми саме на попереднє погодження правочину);
- повноваження наглядової ради Фонду щодо затвердження чи незатвердження вже укладених договорів не можуть бути підставою для визнання договору недійсним, а тому висновки суду першої інстанції про перевищення повноважень з боку компанії з управління активами є необґрунтованими;
- при оцінці спірного договору суд першої інстанції надміру втрутився в питання економічної доцільності спірного договору, чим порушив "правило ділового рішення (business judgment rule)";
- матеріали справи не містять доказів неналежності чи недопустимості наданих суду платіжних інструкцій чи банківських виписок. Таким чином, матеріалами справи підтверджується обставина повної оплати відповідачем ТОВ "Гефест" на користь АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" ціни відступлення права вимоги у розмірі 20 000 000,00 грн за договором про відступлення прав вимоги №3 ДП від 16.04.2025, що свідчить про належне виконання зобов`язання з боку відповідача;
- кожна оплата та господарська операція за спірним договором про відступлення прав вимоги №3 ДП від 16.04.2025 призвела до зміни в структурі активів та зобов`язань обох підприємств, оскільки ТОВ "Гефест" сплачено гроші у загальній сумі 20 000 000,00 грн у зв`язку з чим набуто право вимоги до ТОВ "Житлобуд-3". Разом з тим, АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" отримано гроші у загальній сумі 20 000 000,00 грн і відступлено (втрачено) право вимоги до ТОВ "Житлобуд-3". Попередній чи подальший рух грошових коштів по іншим договорам укладеним між сторонами ніяк не може скасовувати чи невизнавати зміни в структурі активів та зобов`язань, які відбувались внаслідок виконання сторонами спірного договору про відступлення права вимоги №3 ДП від 16.04.2025. Твердження суду та позивача, що ТОВ "Гефест" та AT "ЗНВКІФ "Інтенсивник" тільки використали кошти АТ "ЗНВКІФ "Будівельник" в сумі 400 000,00 грн спотворює саму по собі концепцію грошей (грошових коштів) визначену Цивільним кодексом України;
- відповідач здійснив перерахування коштів на виконання спірного договору на користь позивача. Те, що позивач здійснив перерахування коштів на користь АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", а останній на користь відповідача у справі, з огляду на наявність інших правовідносин (не тільки за спірним договором) між сторонами не є свідченням відсутності оплати за спірним договором;
- щодо посилань апелянта на фраудаторність спірного правочину, слід вказати, що позивачем відповідних обставин не доведено, а висновок суду першої інстанції вчинено на припущеннях та гіпотетичному міркуванні, зокрема, що укладення спірного правочину було заздалегідь сплановано ОСОБА_1 , метою було виведення активів Фонду на компанію, яка була йому підконтрольна (ТОВ "Гефест") і яку він мав намір очолити в найближчому майбутньому;
- матеріали справи не містять ані рішень наглядової ради АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник", ані рішень загальних зборів про незатвердження (відхилення) спірного договору;
- ОСОБА_1 був генеральним директором компанії з управління активами ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" з 30.11.2016 (наказ №15-К від 30.11.2016). За 9 років перед укладенням спірного договору, до ОСОБА_1 були відсутні зауваження чи скарги щодо виконуваної останнім своїх обов`язків на посаді генерального директора;
- станом на день укладення правочину (момент вчинення правочину), яким є 16.04.2025 сторони правочину та суб`єктний склад сторін правочину був наступним: - первісний кредитор: АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адмінстративна компанія"; кінцеві бенефіціарні власники - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; підписант - генеральний директор ОСОБА_1 ; - новий кредитор: ТОВ "Гефест", учасник (засновник) - ОСОБА_2 , кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_2 , директор - ОСОБА_2 ;
- судом першої інстанції не встановлено обставини зловмисної домовленості генерального директора ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" ОСОБА_1. з директором ТОВ "Гефест" ОСОБА_2. в розрізі підстави визнання недійсним договору вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною за статтею 232 Цивільного кодексу України;
- оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання недійним договору, то застосовувати реституцію підстави відсутні.
Додатковою постановою від 26.01.2026 Східний апеляційний господарський суд частково задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу. Присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гефест" витрати на правову допомогу при розгляді справи № 922/2177/25 у Східному апеляційному господарському суді у розмірі 86 000,00 грн. У задоволенні решти суми заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу - відмовив.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що: апеляційний господарський суд, детально проаналізувши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 86 000,00 грн; розрахунок витрат вчинено судом з урахуванням вартості адвокатського гонорару за годину роботи згідно рішення Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 №13/1/7 та зменшення за витрати, які відшкодуванню не підлягають, а саме за підготовку та подання до Східного апеляційного господарського суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник", звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 та залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі № 922/2177/25; скасувати додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 у справі № 922/2177/25 про стягнення витрат на правову допомогу.
Скаржник у касаційній скарзі зазначив, що підставою касаційного оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 та додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 у справі № 922/2177/25 є наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Так, скаржник зауважує, що Східним апеляційним господарським судом не було враховано висновки: 
- щодо застосування статей 92, 232, 238 Цивільного кодексу України, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17, від 16.05.2019 у справі № 401/2995/16-ц, від 10.11.2021 у справі № 757/50762/18-ц, від 01.12.2021 у справі № 908/3467/19, від 20.07.2022 у справі № 910/21039/20; 
- щодо застосування статті 92 Цивільного кодексу України в контексті надмірного втручання в питання економічної доцільності укладення договору, застосування "правила ділового рішення", викладені у постановах Верховного Суду від 29.05.2024 у справі № 910/15260/18, від 25.01.2025 у справі № 910/11202/22, від 10.04.2025 у справі № 910/3782/21, від 19.06.2025 у справі № 910/686/20, від 20.11.2025 у справі № 910/8222/20;
- щодо застосування статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України в частині дотримання принципу змагальності та розподілу обов`язку доказування між сторонами, неможливості застосування "концепції негативного доказу", викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13, у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18;
- щодо застосування статті 2, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України в частині дотримання принципу змагальності та дотримання стандарту переваги більш вагомих доказів, неможливість встановлення заздалегідь недосяжного стандарту доказування, викладені у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17; від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 11.10.2023 у справі № 916/409/21, від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, від 22.04.2024 у справі № 922/3929/23;
- щодо застосування статті 234 Цивільного кодексу України, предмету доказування та дослідження судами доказів при з`ясуванні питання фіктивності договору, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, у постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 918/1174/20 (918/559/21).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гефест" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції та додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
5. Позиція Верховного Суду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України).
Правові та організаційні основи створення, діяльності, припинення суб`єктів спільного інвестування, особливості управління активами зазначених суб`єктів, вимоги до складу, структури та зберігання таких активів, особливості емісії, обігу, обліку та викупу цінних паперів інститутів спільного інвестування, а також порядок розкриття інформації про їх діяльність визначені Законом України "Про інститути спільного інвестування", дія якого поширюється на суспільні відносини, що виникають у сфері спільного інвестування у зв`язку з утворенням та діяльністю суб`єктів спільного інвестування, з метою забезпечення гарантування права власності на цінні папери інститутів спільного інвестування та захисту прав учасників інститутів спільного інвестування (стаття 2 Закону України "Про інститути спільного інвестування").
Корпоративний фонд - юридична особа, яка утворюється у формі акціонерного товариства і провадить виключно діяльність із спільного інвестування (частина 1 статті 8 Закону України "Про інститути спільного інвестування").
Компанія з управління активами - господарське товариство, створене відповідно до законодавства у формі акціонерного товариства або товариства з обмеженою відповідальністю, яке провадить професійну діяльність з управління активами інституційних інвесторів на підставі ліцензії, що видається Комісією. Компанія з управління активами здійснює управління активами інституту спільного інвестування (частина 1 статті 63 Закону України "Про інститути спільного інвестування").
Згідно із частиною 1 статті 11 Закону України "Про інститути спільного інвестування" установчим документом корпоративного фонду є його статут.
Відповідно до частини першої - третьої статті 12 Закону України "Про інститути спільного інвестування" корпоративний фонд зобов`язаний зареєструвати регламент протягом шести місяців з дня державної реєстрації корпоративного фонду як юридичної особи. Регламент повинен містити, зокрема, відомості про: інвестиційну декларацію; мінімальну вартість активів, що є предметом договорів, укладених компанією з управління активами, які підлягають затвердженню наглядовою радою. Регламент та зміни до нього затверджуються наглядовою радою корпоративного фонду і підлягають реєстрації в Комісії.
Регламент - документ, який визначає порядок, строки, умови та особливості діяльності інституту спільного інвестування (пункт 16 частини 1 статті 1 Закону України "Про інститути спільного інвестування").
Згідно із частиною 1 статті 14 Закону України "Про інститути спільного інвестування" управління активами корпоративного фонду на підставі відповідного договору здійснює компанія з управління активами. 
Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частинами 1 та 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.
Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють, незалежно від того, вчиняється такий правочин з перевищенням наданих представнику повноважень, чи без такого перевищення.
Частиною 3 статті 238 Цивільного кодексу України передбачено, що Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
У постановах Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 908/3467/19, від 20.07.2022 у справі № 910/21039/20 (на які посилається скаржник у касаційній скарзі) сформовано висновок про те, що представник має завжди діяти у найкращих інтересах довірителя.
Частиною 6 статті 63 Закону України "Про інститути спільного інвестування" визначено, що у відносинах з третіми особами компанія з управління активами корпоративного фонду повинна діяти від імені та в інтересах такого фонду на підставі договору про управління активами.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із пунктом 1.1 договору № 03-УА Фонд доручає Компанії здійснювати управління активами Фонду без спеціального доручення від імені, в інтересах та за рахунок Фонду відповідно до умов цього договору.
При цьому, суд першої інстанції встановив, що пунктом 2.2.15 договору № 03-УА чітко встановлено заборону Компанії з управління активами укладати договори (угоди) купівлі або продажу активів Фонду на суму, що перевищує встановлену Регламентом Фонду без затвердження таких договорів (угод) наглядовою радою Фонду.
Суд першої інстанції також встановив, що договір № 3 ДП був укладений на суму 20 000 000 грн, а отже підлягав затвердженню зі сторони наглядової ради Фонду, оскільки, за висновками місцевого господарського суду, згідно із положеннями договору № 03-УА сторони у пункті 2.2.15 договору встановили заборону для Компанії з управління активами укладати договори на суму, що перевищує 7 000 000 (сім мільйонів) гривень, без попереднього затвердження їх наглядовою радою Фонду.
Наведені обставини, за висновками суду першої інстанції, свідчать про те, що спірний договір вчинено Компанією з перевищенням повноважень. Відтак, суд першої інстанції зазначив, що встановлення обставин того, що воля наглядової ради Фонду на затвердження договору № 3 ДП була відсутня, свідчить про те, що спірний договір підлягає визнанню недійсними на підставі частини 1 статті 215, частин 1 та 2 статті 203 Цивільного кодексу України.
За змістом частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції, серед іншого, має містити: встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.
Втім, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції, не в повній мірі, з огляду на приписи статті 282 Господарського процесуального кодексу України, з`ясував вагомі й ключові обставини даного спору. 
Так, суд апеляційної інстанції зазначивши те, що у договорі про управління активами №03-УА від 04.10.2019, Законі України "Про інститути спільного інвестування", Регламенті АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" і статуті Фонду відсутні обмеження повноважень Компанії на укладення правочинів без попереднього погодження (в Регламенті немає розміру суми саме на попереднє погодження правочину), не спростував висновки суду першої інстанції про те, що положеннями договору № 03-УА сторони у пункті 2.2.15 договору встановили заборону для Компанії з управління активами укладати договори на суму, що перевищує 7 000 000 (сім мільйонів) гривень, без попереднього затвердження їх наглядовою радою Фонду. І така сума за висновками суду першої інстанції встановлена пунктом 9.1 Регламенту Фонду.
Крім того, місцевий господарський суд встановив, що:
- 18.04.2025 між АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (продавець) та ТОВ "Гефест" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 560-25/559-25/БВ від 18.04.2025, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати цінні папери зазначені у пункті 1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) штук, іменні, бездокументарні, номінальною вартістю 1000 грн та сплатити за них грошову суму 52 000 000 грн. Згідно із пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору покупець сплачує продавцю вартість цінних паперів у сумі, 52 000 000 грн ( п`ятдесят два мільйони гривень нуль копійок) до 18 квітня 2025 року;
- у той же день, тобто 18.04.2025, між ТОВ "Гефест" (продавець) та АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 562-25/561-25/БВ від 18.04.2025, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати цінні папери зазначені у пункті 1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) штук, іменні, бездокументарні, номінальною вартістю 1000 грн та сплатити за них грошову суму 52 000 000 грн. 
- окрім того, 18.04.2025 між АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (продавець) та ТОВ "Гефест" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 564-25/563-25/БВ від 18.04.2025, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати цінні папери зазначені у пункті 1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) штук, іменні, бездокументарні, номінальною вартістю 1000 грн та сплатити за них грошову суму 52 000 000 грн; 
- того ж дня, між АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" (продавець) та ТОВ "Гефест" (покупець) було укладено додатковий договір № 560-25/559-25/БВ/12202 до договору купівлі-продажу цінних паперів № 560-25/559-25/БВ від 18.04.2025, яким сторони домовились договір вважати розірваним за згодою сторін з 18.04.2025. В строк до 21.04.2025 включно покупець зобов`язаний повернути продавцю цінні папери, які були передані продавцю відповідно до умов договору.
Наведені обставини, на думку суду першої інстанції, підтверджують, що цінні папери, які були предметом вказаних договорів, в кінці дня (18.04.2025) так і залишились у АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", що підтверджується випискою про операції з цінними паперами за період - 18.04.2025, яка була надана Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.
Водночас, за висновками місцевого господарського суду, у зв`язку з укладенням вказаних вище договорів від 18.04.2025, були створені формальні підстави для перерахування коштів у сумі 52 000 000 грн спочатку від ТОВ "Гефест" до АТ "ЗНВКІФ "Будівельник", потім від АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник" до ТОВ "Гефест", а потім від ТОВ "Гефест" до АТ "ЗНВКІФ "Інтенсивник".
Також, за висновками суду першої інстанції, для здійснення вказаних операцій були використані (неодноразово) кошти AT "ЗНВКІФ Будівельник" в сумі 400 000 грн, які так і не залишились на рахунку позивача, а були повернуті AT "ЗНВКІФ Будівельник" 23.04.2025 в 21:15:21.
Однак, суд апеляційної інстанції, в порушення положень статті 282 Господарського процесуального кодексу України, за наслідками здійснення апеляційного провадження у цій справі, належним чином не спростував зазначених висновків місцевого господарського суду, зокрема про те, що Компанією були створені формальні підстави для перерахування коштів Фонду, а позивачем грошових коштів у сумі 20 000 000 грн за спірним договором так і не було отримано.
Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із частиною 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
У зв`язку з наведеним вище у цій постанові, оскаржувана постанова зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що мало своїм наслідком не встановлення обставин, що є визначальними, вагомими і ключовими у цій справі при вирішенні цього спору.
Аргументи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, не спростовують наведеного у цій постанові.
Допущені судом апеляційної інстанції порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи в суді касаційної інстанції (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо оскарження додаткової постанови апеляційного господарського суду від 26.01.2026 Суд зазначає, що за змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення. Тобто, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21).
Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 по суті спору із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то додаткову постанову суду апеляційної інстанції від 26.01.2026 також слід скасувати.
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України).
За результатами касаційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 у справі № 922/2177/25 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Відповідно касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, здійснити належну перевірку обставин, зазначених у цій постанові, надати доказам та доводам учасників справи належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону. 
7. Судові витрати
Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок активів Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інтенсивник" задовольнити частково.
2. Скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 у справі № 922/2177/25.
3. Скасувати додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 у справі № 922/2177/25.
4. Справу № 922/2177/25 передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. М. Губенко 

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова