ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3540/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року (суддя Ю.В. Калашник)
у справі № 280/3540/25
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не видачі позивачу довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі з зазначенням закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2025 року;
- зобов`язати відповідача видати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі позивачу на момент його виключення зі списків особового складу, з зазначенням закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2025 року (Додаток до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178);
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно протягом служби в повному обсязі без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2025;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за належне, але неотримане речове майно протягом служби в повному обсязі без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна, до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2025 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення з військової служби та проведення розрахунків позивачу стало відомо, що відповідачем не нарахована та не виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно. 17.03.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про підготовку довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі з зазначенням закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2025 та виплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до підготовленої довідки. Листом від 02.04.2025 №3/29/11/4/1-6663 позивача повідомлено, що станом на сьогодні військова частина не має можливості видати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі, та провести виплату грошової компенсації. Позивач вважає бездіяльність відповідача, стосовно не надання довідки про вартість неотриманого речового майна, не нарахування та не виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, протиправною, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Суд зауважив, що Інструкцією №475 передбачений облік речовою службою частини особистого майна військовослужбовця. Відповідач свідомо порушує право позивача на виплату грошової компенсації у відповідності до Закону №2011-ХІІ.
Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що право військовослужбовця на отримання грошової компенсації вартості неотриманого речового майна виникає за умов: наявність права на отримання майна під час проходження служби, недоотримання військовослужбовцем належних йому предметів речового майна, звільнення з військової служби. Вказує, що станом на час спірних правовідносин військовослужбовець отримує речове майно, однак якщо воно під час служби не втрачає придатного стану, нове речове майно військовослужбовцю не надається, а коли військовослужбовець не отримує право на речове майно, підстав для отримання відповідної грошової компенсації у нього не виникає. Зауважує, що згідно Інструкції №475 у разі звільнення військовослужбовців з військової служби (за призовом під час мобілізації, на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу) предмети речового майна особистого користування, не отримані за період проходження служби, не видаються.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач з 01.03.2022 по 08.02.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, що підтверджується записами у військовому квитку серія НОМЕР_2 від 12.05.2004, відповідачем не спростовується.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по особовому складу) від 08.02.2025 №41 позивача, звільненого з військової служби наказом від 24.01.2025 №15о/с за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
17.03.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити підготовку довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі із зазначенням закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2025 та здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до довідки.
Листом від 02.04.2025 №3/29/11/4/1-6663 військова частина НОМЕР_1 НГУ повідомила позивача, що станом на сьогодні військова частина не має можливості видати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі, та провести виплату грошової компенсації, у зв`язку із відсутністю механізму проведення розрахунку грошової компенсації при діючому способі забезпечення майном мобілізованого після внесених змін до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, та Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з абзацом другим пункту 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII, речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Пунктами 2, 3 Порядку № 178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.
Пунктом 5 Порядку №178 закріплено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Інструкцію з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 № 475.
Згідно п.15 глави 1 розділу ІІІ Інструкції військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, а також переводяться до інших утворених відповідно до законів України військових формувань для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно особистого користування (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».
Приписи п. 6 розділу V Інструкції №475 визначають, що речове майно особам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та на строкову військову службу, видається після їх прибуття до місця служби і зарахування до списків військової частини або після прибуття на пункт прийому особового складу.
Приписи п. 8 розділу V Інструкції №475 визначають, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, неотримані за період проходження служби, не видаються.
Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 200/1873/19-а зазначив, що чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.
Отже, військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації.
В спірному випадку, як з`ясовано судом, військова частина відмовила позивачу у видачі довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі, та проведенні виплати грошової компенсації з посиланням на відсутність можливості видачі такої довідки.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими аргументи скаржника про правомірність такої відмови, оскільки положення п. 8 розділу V Інструкції №475 не обмежують право військовослужбовця на отримання компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, яке встановлено статтею 9-1 Закону № 2011-XII. Отже, п. 8 розділу V Інструкції №475 не може бути підставою для відмови у виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
Також, суд не приймає доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій через те, що нове речове майно військовослужбовцю не надається, якщо воно під час служби не втрачає придатного стану, що зумовлює відсутність права у військовослужбовця на речове майно, адже відповідачем не підтверджено отримання позивачем повністю належних йому предметів речового майна на виконання вимог Інструкції №475.
Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідач свідомо порушує право позивача на виплату спірної грошової компенсації у відповідності до Закону №2011-ХІІ, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 280/3540/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров