Єдиний унікальний номер №538/2240/25
Провадження №2/538/199/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді – Кунець М.Г., 
секретаря судового засідання – Петрової С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), інтереси якої представляє адвокат Черниш Тетяна Іванівна (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Суд
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції сторін.

До Лохвицького районного суду Полтавської області звернулася  ОСОБА_1 (далі -позивач), інтереси якої представляє адвокат Черниш Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
В обгрунтування позовних вимог, позивачка зазначає, що вона є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
01 лютого 2006 року позивачка зареєструвала шлюб та змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Після розірвання в 2012 році цього шлюбу, позивачка 21 березня 2018 року вдруге зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 08 серпня 1985 року по 28 січня 2019 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на наступне майно:
- земельну ділянку загальною площею 0,0150 га з кадастровим номером 5322610100:50:006:0173, цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; 
- об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля магазин з прибудовою», розташований за адресою: АДРЕСА_4 .
У встановлений законом шестимісячний строк, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Жук Т.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Окрім позивачки, у встановлений шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на майно, набуте в період зареєстрованого шлюбу, звернулася ОСОБА_2 .
Спадкова справа заведена 27 квітня 2022 року за № 62/2022. 
08 травня 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 605, на земельну ділянку загальною площею 0,0150 га з кадастровим, номером 5322610100:50:006:0173, цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_4 , та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на об`єкт нерухомого майна.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 травня 2025 року №105/02-31, до складу спадкового майна входить: нежитлова будівля магазин з прибудовою в АДРЕСА_4 .
Спадкоємцем було надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 21.03.2014 № ПТ 142140800232 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 03.06.2015, але право власності на підставі цих документів зареєстровано не було.
У зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на цю нежитлову будівлю магазин з прибудовою в АДРЕСА_4 , нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна на ім`я дочки спадкодавця ОСОБА_1 , та на частку у спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на ім`я колишньої дружини, ОСОБА_2 .
Таким чином, в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на зазначений об`єкт нерухомого майна для позивачки є неможливим.
Окрім цього позивачка просить визнати за нею право власності не на частку об`єкта нерухомого майна, а в цілому, оскільки цей об`єкт не являється спільним майном подружжя (колишнього подружжя), набутим в період зареєстрованого шлюбу, так як ОСОБА_3 особисто побудував господарську будівлю, здійснив її реконструкцію з добудовою під магазин по АДРЕСА_4 , на належній йому земельній ділянці. Створення спірного нерухомого майна відбувалося не в результаті спільної праці та не за спільні грошові кошти батька позивачки та відповідачки ОСОБА_2 (колишньої дружини), письмова угода про створення об`єкта спільної сумісної власності між ними відсутня. За таких обставин, відсутні підстави для визнання об`єкта нерухомого майна спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року позовна зава прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 
19 січня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, одначе її представником адвокатом Черниш Т.І., було подано заяву щодо проведення судового засідання без її участі. 
Представник позивачки, адвокат Черниш Т.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. А також пояснила, що державну реєстрацію вказаного спадкового майна на сьогодні не здійснено.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечує щодо їх задоволення, так як викладені в позовній заяві обставини, відповідають дійсним. 
До того ж письмово пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 після смерті свого батька ОСОБА_7 успадкував будинок та земельну ділянку під ним, розташовані по АДРЕСА_4 , яку в подальшому поділив на дві частини: одна з яких значилась за цією ж адресою, другій була присвоєна адреса: АДРЕСА_4 . Успадкований будинок ОСОБА_3 частково перебудував на господарську будівлю, яку потім реконструював. Таким чином, забудовником і фактичним власником нежитлової будівлі магазин з прибудовою є ОСОБА_3 , а тому це майно не являється їхнім зі спадкодавцем майном подружжя. З огляду на це не заперечує, щоб його успадкувала їхня донька ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Лохвицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 05 квітня 2022 року (а.с. 14). 
01 лютого 2006 року позивачка зареєструвала шлюб та змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Після розірвання в 2012 році цього шлюбу, позивачка 21 березня 2018 року вдруге зареєструвала шлюб та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу від 03 лютого 2012 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 21 березня 2018 року (а.с.15-16).
Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 08 серпня 1985 року по 28 січня 2019 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Лохвицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 28 лютого 2022 року (а.с. 21).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на наступне майно:
- земельну ділянку загальною площею 0,0150 га з кадастровим номером 5322610100:50:006:0173, цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; 
- об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля магазин з прибудовою», розташований за адресою: АДРЕСА_4 .
У встановлений законом шестимісячний строк, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Жук Т.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Окрім позивачки, у встановлений шестимісячний термін після смерті ОСОБА_8 , до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на майно, набуте в період зареєстрованого шлюбу, звернулася ОСОБА_2 .
Спадкова справа заведена 27 квітня 2022 року за № 62/2022. 
08 травня 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 605, на земельну ділянку загальною площею 0,0150 га з кадастровим, номером 5322610100:50:006:0173, цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_4 , та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на об`єкт нерухомого майна (а.с.24).
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 травня 2025 року №105/02-31, до складу спадкового майна входить: нежитлова будівля магазин з прибудовою в АДРЕСА_4 (а.с.26).
Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України 21.03.2014 за № ПТ 142140800232, підтверджується, що господарська будівля по АДРЕСА_5 є закінченим будівництвом об`єктом відповідно до будівельного паспорту (а.с. 27-29).

Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України 03.06.2015 за № ПТ 142151540744, підтверджується, що господарська будівля по АДРЕСА_4 є закінченим будівництвом об`єктом відповідно до затвердженого проекту будівництва (а.с. 32-34).
У зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на цю нежитлову будівлю магазин з прибудовою в АДРЕСА_4 , нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна на ім`я дочки спадкодавця ОСОБА_1 , та на частку у спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на ім`я колишньої дружини, ОСОБА_2 (а.с.26).

Норми права, які застосував суд.

Положеннями статтей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. 
Згідно з ч. 2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.
Відповідно до частин 1, 2 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до змісту статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.
Крім того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV).
Пунктами 1, 2 частини першої статті 2 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону №1952-IV державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок №1127).
Відповідно до абзацу 2 пункту 54 Порядку №1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт, утворений у результаті поділу, виділу частки або об`єднання у результаті реконструкції, реставрації або капітального ремонту (далі - реконструкція), проводиться відповідно до пунктів 77-81 цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.
Згідно пункту 77 Порядку №1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналізуючи норми чинного законодавства висновується, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права.
Стаття 331 ЦК України регулює правовідносини сторін при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.
Отже, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права, тому право власності виникає лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва.
Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, виснуваними у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 61-16521св18, від 20 жовтня 2025 року у справі №К/990/20460/24 тощо.
Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до вказаних правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що заявлені в цьому позові позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з визнанням права власності за позивачкою на матеріали, обладнання та інше майно, використані під час зведення об`єкта незавершеного будівництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Щодо розподілу судових витрат.

Питання про стягнення судового збору з відповідача позивачкою не ставиться.

Керуючись статтями 16, 331, 375, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України, статтями 12, 81, 200, 263-265, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Черниш Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом -  задовольнити частково. 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на матеріали, обладнання та інше майно, використані під час зведення об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач:  ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Представник позивачки: ОСОБА_9 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ). 

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2026 року.

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ