Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/4832/25
провадження № 2/650/951/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – Сікори О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тягинської СВА Бериславського району Херсонської області про визнання право власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 6520680600:05:008:0024) площею 9.5100 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначив, що після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно, позивачу, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал заповіту померлого. 
Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
На судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача на судове засідання не з`явився. 
Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер – ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 28.04.2023 року, виданим Великоолександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 28.04.2023 року складено відповідний актовий запис № 67.             За життя ОСОБА_2 був власником земельної ділянки (кадастровий номер: 6520680600:05:008:0024) площею 9.5100 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області на підставі Державного акту Серія ХС № 062374, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю 18.03.2003 року № 390.          10 серпня 2018 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті звертався до ОСОБА_3 , секретаря Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області для оформлення заповіту, яким належну йому земельну ділянку площею 9.51 га., розташовану на території Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області заповідав ОСОБА_1 , 1991 року народження. Даний заповіт було посвідчено 10.08.2018 року Керкезом Сергієм Павловичем, секретарем Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області та зареєстрованим в реєстрі за № 18.            В Снігурівській державній нотаріальній конторі за заявою, ОСОБА_1 про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 349/2023 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 був відсутній оригінал вищезазначеного заповіту завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. зробив запит до Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області з проханням надати дублікат заповіту, складеного від імені ОСОБА_2 , посвідченого 10 серпня 2018 року за реєстровим № 18 на моє ім`я, ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом. На запит завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. секретар Тягинської сільської ради надала завірену копію зазначеного заповіту. Але, завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. видав Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії № 510/02-31 від 26 червня 2025 року, якою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як оригінал заповіту втрачено, а видати дублікат немає можливості, так як ліквідовано установу, яка його посвідчувала. 
Таким чином, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, тому єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивача, відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. 
Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.    Отже, при посвідченні заповіту в повній мірі були дотримані правила, передбачені ст. 1247 ЦК України (загальні вимоги до форми заповіту); ст. 1251 ЦК України (посвідчення заповіту уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування).         Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21), від 20 липня 2022 року в справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21), про те, що свобода заповіту є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, зокрема, повагу до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнього.          Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності.       
Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.
Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. 
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тягинської СВА Бериславського району Херсонської області про визнання право власності на земельну ділянку в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 6520680600:05:008:0024) площею 9.5100 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _____________ О.О. Сікора