Справа № 135/522/26
Провадження № 2-а/135/7/26

РІШЕННЯ
іменем України

13.04.2026 м. Ладижин 

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

30.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026, складену старшим інспектором відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницької області Брудницьким Я.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Позивач не погоджується з вказаною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026 не містить жодних посилань на докази чи інші матеріали, які свідчать про вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач визнає, що керував транспортним засобом як вказано в постанові, проте поліцейський не врахував при винесенні постанови дорожню обстановку та стан дорожнього покриття. Позивач здійснював рух на транспортному засобі виключно на своїй смузі руху та не міг перетнути смугу руху фізично не міг, при тому що відсутня будь-яка розмітка на дорозі для об`їзду нерухомої перешкоди, а саме ями, докази стану відрізку дороги надані позивачем у вигляді світлин з місця події. Позивач рухався по своїй смузі руху по аварійному мосту через річку Південний Буг у м. Ладижин і перетнути смугу руху не міг, однак на своїй смузі руху здійснював об`їзд нерухомої перешкоди. Отже, у позивача відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, що виключає його притягнення до адміністративної відповідальності.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.03.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області ухвалу про відкриття провадження отримало в електронному вигляді через систему «Електронний суд» 02.04.2026. 
03.04.2026 від відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026 відмовити в повному обсязі з таких підстав. 
21.03.2026 о 00:35:23 год у м. Ладижин по вул. Героїв Небесної Сотні водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в одному напрямку, здійснив рух ТЗ по зустрічній смузі, чим порушив п.11.3 ПДР. Вказане адміністративне правопорушення підтверджується винесеною постановою та наявними матеріалами відеозапису здійсненого на портативну бодікамеру поліцейського під час вчинення адміністративного правопорушення та винесенні постанови. Стягнення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, накладено поліцейським у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків та були здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України, зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення. Обставини вчинення правопорушення підтверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої вбачаються час і місце вчинення правопорушення, особа, яку притягнуто до відповідальності. 
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що старшим інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Брудницьким Я.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026, зі змісту якої вбачається, що 21.03.2026 о 00:35:23 год у м. Ладижин по вул. Героїв Небесної Сотні водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в одному напрямку, здійснив рух транспортного засобу по зустрічній смузі, чим порушив п.11.3 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Нормами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Положеннями ч.1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.
Пунктом 11.1. ПДР передбачено, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16,5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
Згідно п. 11.3 ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Судом досліджений долучений до відзиву на позов відеозапис з портативної бодікамери працівника поліції, який є належним та допустимим доказом у справі, оскільки проведення відеофіксації поліцейським ґрунтується на ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» та містить інформацію про фактичні обставини справи. 
На відеозаписі зафіксовано рух і зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , процедуру складання постанови про накладення адміністративного стягнення, із відеозапису можливо встановити обставини, що мають суттєве значення для правильного розгляду даної справи.
Відеозаписом з портативної бодікамери поліцейського зафіксовано факт керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , роз`яснення поліцейським причини зупинки транспортного засобу, суть вчиненого ним адміністративного правопорушення, при цьому факт керування позивачем в позові не оспорюється. 
Заперечення позивача щодо аварійного стану дорожнього покриття, наявності на його полосі руху нерухомої перешкоди у вигляді ям, відсутність дорожньої розмітки та знаків заборони руху зустрічною смугою суд вважає неспроможними, оскільки судом встановлено, що позивач здійснював рух по мосту із двостороннім рухом, на якому наявні по одній смузі в кожному напрямку, смуги між собою розділені бетонними блоками, що унеможливлює повернення на свою смугу руху у випадку руху транспортних засобів в зустрічному напрямку, очевидним є те, що позивач повинен був обрати для руху праву смугу руху, а для проїзду ділянок з наявними перешкодами у виді ям на своїй полосі для руху, рухатися з відповідною швидкістю. Зазначені обставини підтверджуються також долученими до позовної заяви фотоматеріалами. 
Разом з тим, водій ОСОБА_1 , рухаючись по мосту, здійснив виїзд транспортним засобом на зустрічну смугу руху, чим порушив п.11.3 ПДР - порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині, що доводиться відеозаписом, з якого вбачається, що перед зупинкою транспортного засобу автомобіль позивача рухається по лівій смузі руху, також водій не заперечував факту руху по зустрічній смузі руху при проїзді по мосту під час спілкування з працівником поліції.
Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 і повідомлення поліцейським про порушення ним ПДР, а саме рух по мосту по зустрічній полосі руху, водій не заперечує рух по зустрічній полосі і повідомляє, що він подивився, що немає нікого, після чого поїхав (21.03.2026 о 00:31:55 год), також під час оформлення поліцейським постанови про накладення адміністративного стягнення водій пояснює поліцейському, що на мосту на дорозі суцільні ями, зустрічного транспорту не було, то ж він об`їхав їх по зустрічній смузі, яка рівна, при цьому будь-які заборонені знаки перед мостом відсутні (21.03.2026 о 00:39:30 год).
Суд вважає, що відеоматеріали в своїй сукупності та послідовності підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 11.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.
Позивачу повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.63 Конституції, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Після ознайомлення з положеннями вищезазначених статей, позивач клопотань не заявляв. Після складення постанови про накладення адміністративного стягнення позивачу вручено його копію.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для скасування вказаної постанови. 
За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення позову та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6875583 від 21.03.2026, складену старшим інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницької області Брудницьким Я.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 229, 241-246, 250, 268 КАС України -
У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області С.О.Нікандрова