Справа №766/13431/25
н/п 1-кп/766/2879/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026
Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025231040000571 від 26.05.2025, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, Херсонської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, такого, що не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, з середньою технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 345 Кримінального кодексу України (далі – КК України),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним та статті КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
1.1. Суд встановив, що ОСОБА_4 , 26.05.2025 приблизно о 20:30 годині, перебуваючи за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Селянська біля будинку №65, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи і передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, переслідуючи прямий умисел направлений на погрозу насильством відносно працівника правоохоронного органу, пересвідчившись, що звертається до працівника поліції, який перебуває у форменому одязі з розпізнавальними знаками на одязі, з вогнепальною зброєю та який повідомив пор себе, що він є працівником правоохоронних органів, який перебуває на чергуванні, тобто виконує свої службові обов`язки, виражався нецензурною лайкою та висловлював працівнику поліції – інспектору взводу №2 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 словесні погрози насильством у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 345 КК України, формою об`єктивної сторони якого є погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження
2.1. Прокурор у судових дебатах вважав, що пред`явлене обвинувачення є доведеним. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також доведена, а його дії кваліфіковані правильно, а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
2.2. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 під час його допиту усі обставини кримінального правопорушення підтверджено в повному обсязі, вину визнано. 
2.3. Прокурор також просив Суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати відсутність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України.
2.4. Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.
2.5. Вирішити долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.
2.6. Обвинувачений вину і фактичні обставини кримінального правопорушення визнав. Під час допиту зазначив, що подія відбулася десь наприкінці травня 2025 року приблизно о 20:30. Біля будинку №65 по вулиці Селянська в с. Степанівка перебувала компанія людей, під`їхала поліцейська машина, вийшли поліцейські, які відразу підійшли до обвинуваченого з тією метою, щоб, за версією обвинуваченого, доставити його до ТЦК. Обвинувачений проти цього заперечував і став погрожувати одному із поліцейських насильством і виражатися щодо поліцейського нецензурною лайкою. Потім поліцейські застосували до обвинуваченого силу і поклали його на землю обличчям до низу.
В судових дебатах обвинувачений просив застосувати до нього покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
2.7. Захисник підтримав обвинуваченого, просив Суд застосувати мінімальне покарання, що передбачене санкцією інкримінованої статті КК України.

ІІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні 
3.1. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, із зазначених підстав ухвалив: 
визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, 
допитати обвинуваченого, 
дослідити документи, що пов`язані з накладенням арештів на майно та речовими доказами,
дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.
3.2. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)
3.3. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засіданні роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.
3.4. На переконання Суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, підтвердив обставини правопорушення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

Мотиви і висновки Суду
3.5. Обвинуваченому інкримінується діяння, формою об`єктивної сторони якого є погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
3.6. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За змістом пункту 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» національна поліція України належить до системи правоохоронних органів.
Відповідно до пункту 9 частини першої ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, в тому числі, доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.
Згідно з частинами першою, другою ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції у своїй службовій діяльності, для виконання покладених на них завдань вживають заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. 
3.7. Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений визнав і зазначив, що був переконаний, що метою дій працівників поліції є його затримання і доставлення до територіального центру комплектування для притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу.
Тобто, на переконання Суду, обвинувачений усвідомлював, що працівник поліції, відносно якого він вчинив кримінальне правопорушення, виконував свої службові обов`язки, а тому обвинувачений умисно шляхом погроз застосування насильства до поліцейського намагався уникнути затримання і доставлення його до ТЦК.
3.8. Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, Суд доходить висновку про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 345 КК України, формою об`єктивної сторони якого є погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ІV. Призначення покарання
4.1. Санкцією частини першої ст. 345 КК України за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді:
виправних робіт на строк до двох років
пробаційним наглядом на строк до трьох років, 
обмеженням волі на строк до трьох років, 
позбавленням волі на той самий строк. 
4.2. Під час судового розгляду Суд не встановив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 66 КК України.
4.3. Суд також під час судового розгляду не встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 67 КК України.
4.4. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:
- ступень тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК України інкриміноване діяння відноситься до нетяжкого злочину;
- особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; перенесену психологічну травму, знаходячись в полоні під час окупації м. Херсону; обставини щодо пошкодження будинку обвинуваченого під час обстрілів з боку збройних сил російської федерації; має на утриманні двох малолітніх дітей; не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає; раніше не судимий.
4.5. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
4.6. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.
4.7. Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання – відсутні.
4.8. У зв`язку із викладеним, Суд доходить висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
4.9. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.
4.10. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

V. Запобіжні заходи
5.1. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
5.2. Оскільки запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний, то Суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили. 

VІ. Вирішення питань, пов`язаних з арештом
6.1. Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
6.2. Матеріали кримінального провадження не містять доказів про накладення арешту на майно, а тому підстав для його скасування Суд не вбачає.

VІІ. Вирішення питань, пов`язаних з процесуальними витратами
7.1. Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. На підставі частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
7.2. Відповідно до обвинувального акта процесуальні витрати відсутні.

VІІІ. Вирішення питань щодо долі речових доказів
8.1. Згідно з частиною дев`ятою статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, Суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження документи, надані сторонами.
8.2. Речові докази: скляну тару для напоїв в закритому стані, наповнену рідиною, об`ємом 330 мл з написом «SHAKE cocktails BORA BORA» та транспортний засіб марки «CITROEN» д.н.з. НОМЕР_1 Суд вважає за необхідне повернути власникам. 

ІХ. Вирішення цивільного позову 
9.1. Доказів подачі цивільного позову матеріали кримінального провадження не містять.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392, 393, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 345 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. 
2. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини другої статті 59-1 Кримінального кодексу України зобов`язати  ОСОБА_4 :
2.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
2.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
3. Відповідно до частини першої ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
4. Відповідно до частини другої ст. 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України строк виконання вироку встановити не пізніше десяти днів з дня набрання ним законної сили.
5. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
6. Відповідно до ст. 100 КПК України документи, що надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: скляну тару для напоїв в закритому стані, наповнену рідиною, об`ємом 330 мл з написом «SHAKE cocktails BORA BORA» повернути ОСОБА_4 , транспортний засіб марки «CITROEN» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власниці ОСОБА_7 .
7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
8. Прокурор, обвинувачений, захисник мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
9. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, захиснику та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_1