КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року Справа № 320/61289/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 у відмові звільненні солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі пп. г п. 4 ч. 2 стаття 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на період воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 на підставі пп. г п. 4 ч. 2 стаття 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на період воєнного стану, за сімейними обставинами.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що має право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами (у зв`язку із інвалідністю ІІ групи матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно висновку лікарсько-консультативної комісії № 66 від 04.06.2025 потребує постійного стороннього догляду). Позивач у позовній заяві стверджує, що інших членів сім`ї, які можуть здійснювати догляд за його матір`ю, немає, оскільки батько позивача – ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.01.2007, а другий син матері також проходить військову службу та фізично не може здійснювати постійний догляд за нею. При цьому мати позивача подала письмову заяву, в якій висловила волю, щоб догляд за нею здійснював саме син — ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, проте рішенням військової частини НОМЕР_1 йому було відмовлено у звільненні позивача з військової служби.
Позивач вважає, що відмова командира Військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2 групи інвалідності, є протиправною, у зв`язку з чим просить зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 , де перебуває на військовій службі, звільнити його за сімейними обставинами на підставі пп. г п. 4 ч. 2 стаття 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у справі від відповідача.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. г п. 4 ч. 2 стаття 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу», посилаючись на те, що позивачем не надано документа, яким відповідно до вимог законодавства підтверджується потреба матері ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді. Також відповідач наголошує на тому, що у матері ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_1 наявний також інший член сім`ї першого ступеня споріднення – син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Водночас позивачем не надано документів, які підтверджують, що ОСОБА_4 сам потребує догляду за висновком МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я. 
Крім того, відповідач посилався на те, що позивачем не надано документів на підтвердження відсутності (чи наявності) у його матері ОСОБА_2 на день подання рапорту інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (чоловіка, дітей), а саме повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та державну реєстрацію народження дітей (або витяги про відсутність таких записів). Також позивачем не надано документів на підтвердження відсутності (чи наявності) у його матері на день подання рапорту інших членів сім`ї другого ступеня споріднення: рідних братів, сестер та онуків, а саме повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дітей у батьків ОСОБА_2 та у її дітей (або витяги про відсутність таких записів).
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний за мобілізацією до Військової частини НОМЕР_1 , де він проходить військову службу.
Позивач має матір – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка визнана особою з інвалідністю ІІ групи. 
Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії №66 від 04.06.2025 КНП «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області» ОСОБА_2 за станом здоров`я нездатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду.
Позивач 22.08.2025 засобами СЕДО звернувся до командування Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка визнана особою з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного стороннього догляду та не має інших осіб першого чи другого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати за ним постійний догляд (пп. «г» п. 2 ч. 4, абзацу 13 п.3 ч.12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Разом із рапортом було подано нотаріально засвідчені копії таких документів:
витяг із акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 232475;
посвідчення ОСОБА_2 як потерпілої від Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серії Б № 000880 від 30.09.2020;
РНОКПП ОСОБА_1 ;
свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ;
витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 № 2025/008187574 від 20.06.2025;
військовий квиток ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ;
паспорт ОСОБА_2 НОМЕР_5 ;
РНОКПП ОСОБА_2 ;
свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 ;
витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 № 2025/008187657 від 20.06.2025;
довідка ВЧ НОМЕР_6 № 222/81/328 від 30.06.2025 про перебування ОСОБА_4 на військовій службі у ВЧ НОМЕР_6 ;
паспорт ОСОБА_1 НОМЕР_7 ;
заява від ОСОБА_2 серія НТХ 029710 щодо обрання для свого утримання (догляду) сина ОСОБА_1 ;
ЛКК № 69 від 04.06.2025;
свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_8 від 08.07.2025;
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_9 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ;
свідоцтво про народження повторне ОСОБА_4 серії НОМЕР_8 від 08.07.2025.
Рішенням Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України від 02.09.2025 №1781/46338 у задоволенні поданого рапорту було відмовлено з таких підстав:
- не надано документа, яким відповідно до вимог законодавства підтверджується потреба матері позивач ОСОБА_2 у постійному догляді (наданий висновок ЛКК №69 від 04.06.2025 за своєю формою та змістом не відноситься до висновків про потребу в постійному сторонньому догляді, затверджених наказом МОЗ України 09.03.2021 №407 та наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667; у долученому до рапорту витягу з акту МСЕК до Довідки Ср. КИО-І №232475 відсутні будь-які висновки щодо необхідності постійного догляду за ОСОБА_2 ;
- не додано документи, які б підтверджували, що ОСОБА_4 сам потребує постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я; 
- документи, надані позивачем, не містять доказів відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за ним, або інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні з військової служби на підставі п.п."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і до сьогодні.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до п.п. г п. 2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Отже, станом на момент виникнення спірних правовідносин стаття 26 Закону №2232-ХІІ містить виключний перелік сімейних обставин, за якими можливе звільнення військовослужбовця зі служби.
Так, згідно з абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для звільнення з військової служби під час дії режиму воєнного стану через сімейні обставини військовослужбовець, який не бажає продовжувати службу, повинен довести наявність таких обставин в сукупності: наявність в одного з батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю I або II групи; необхідність здійснювати постійний догляд за такою особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положенням про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час загальної мобілізації.
Спір у даній справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до Положення звернувся з рапортом до відповідача про звільнення з військової служби, до якого долучив документи, перераховані вище.
Однією з підстав для відмови у звільненні позивача з військової служби є те, що позивачем не надано документа, яким відповідно до вимог законодавства підтверджується потреба матері ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді, з приводу чого суд зазначає таке.
Так, за результатом розгляду рапорту позивача, військова частина  НОМЕР_1  листом від 02.09.2025 №1781/46338 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за матір`ю.
Відповідач стверджує, що наданий позивачем висновок ЛКК № 69 від 04.06.2025, який за своєю формою та змістом не відноситься до висновків про потребу в постійному сторонньому догляді, затверджених наказом МОЗ України від 09.03.2021 № 407 та наказом МОЗ України від 31.07.20213 № 667. При цьому позивачем до рапорту долучено витяг з акту МСЕК до Довідки Ср. КИО-І №232475, в якому відсутні будь-які висновки щодо необхідності постійного догляду за ОСОБА_2 .
Підпункт "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою, або висновок медико-соціальної експертної комісії, або ЛКК закладу охорони здоров`я. Повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок, вже не розмежовано.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.
Згідно вказаного Переліку військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворими батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
Таким чином, щодо підстави звільнення з військової служби через такі сімейні обставини та інші поважні причини, як необхідність постійного стороннього догляду за хворими батьками своїми чи дружини (чоловіка), постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 визначено, в яких випадках такі обставини підтверджуються висновком медико-соціальної експертної комісії (щодо осіб віком понад 18 років), а в яких висновком лікарсько-консультативної комісії (щодо осіб до 18 років).
При цьому, медичний висновок - це документ, який містить об`єктивні дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.
Суб`єктами формування чи видачі медичного висновку зазначені лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.
Так, процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений Постановою КМУ від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (надалі - Порядок №1338, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), яким своєю чергою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (надалі - Порядок №1338). Постанова КМУ від 15.11.2024 №1338 набрала чинності 26.11.2024.
Оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди) (п.8 Порядку №1338).
Склад експертних команд формується індивідуально для кожного випадку. Після появи технічної можливості склад експертних команд формується за допомогою електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - електронна система) з дотриманням принципу випадковості, з числа доступних лікарів за спеціалізацією, необхідною для проведення оцінювання (п.9 Порядку №1338).
В підпункті 9 пункту 9 Порядку №1338 передбачено повноваження експертних команд визначати потребу в постійному сторонньому догляді.
Відповідно до п. 40 Порядку №1338 за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства, зокрема, потреби у постійному сторонньому догляді.
З аналізу наведеного вбачається, що експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи має повноваження своїм рішенням визначати потребу особи у постійному сторонньому догляді.
Отже, відповідно до Порядку № 1338, рішення експертної команди про встановлення потреби у постійному сторонньому догляді є основним та легітимним документом, який підтверджує потребу особи у постійному сторонньому догляді.
Щодо висновку лікарсько-консультативної комісії (ЛКК), який може бути поданий у складі пакета документів для підтвердження наявності підстав для звільнення відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд зауважує таке.
Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066, далі - Порядок №1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).
За приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку №1066 до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).
Пунктом 4 розділу ІV Порядку №1066 передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 3, 4 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.
Також повноваження ЛЛК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». 
Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).
Повертаючись до підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII, суд зазначає про недосконалість та неузгодженість термінів у нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ.
Аналізуючи повноваження експертної команди про встановлення потреби у постійному сторонньому догляді, передбачені Положенням № 1338, є підстави для висновку, що саме експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визначає потребу в постійному сторонньому догляді (станом на день виникнення спірних правовідносин).
Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то на переконання суду, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема:
1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 
2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 
3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 
4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.»
Вказані висновки щодо вказаного вище питання, вкладені і у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, які, в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних у даній справі правовідносин.
Зважаючи на такі правові висновки, суд дійшов висновку, що для осіб, яким встановлено інвалідність, висновок щодо необхідності здійснення постійного догляду надає експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи (шляхом прийняття відповідного рішення). 
Виняток становлять лише особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яким висновок про необхідність постійного догляду може надаватись ЛКК закладу охорони здоров`я.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Се. КИО-І №232475 від 11.01.2006 ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням довічно.
Потреба у наданні постійного догляду встановлена не була.
Також позивачем надано висновок ЛЛК №69 КНП «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області» № 69 від 04.06.2025 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід 2 групи, має діагноз "Злоякісна пухлина прямої кишки (операція 2005, повторна операція - 2024 рік); ішемічна хвороба серця Дифузний кардіосклероз, порушення ритму, аневризма лівого шлуночка серця", та нездатна до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду. Строк перекомісії - довічно.
Зважаючи, що матері позивача встановлена інвалідність ІІ групи у зв`язку з загальним захворюванням, то повноваження з надання матері позивача висновку про необхідність здійснення постійного догляду належали саме експертній команді з оцінювання повсякденного функціонування особи.
З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що висновок ЛЛК №69 КНП «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області» від 04.06.2025 не є належним документом для можливості звільнення позивача із військової служби за сімейними обставинами.
Стосовно доводів відповідача про те, що до рапорту не додано документи, які б підтверджували, що інший член сім`ї першого ступеня споріднення, син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 сам потребує постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 згідно із свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_8 .
Позивач зазначає, що ОСОБА_4 не має реальної можливості здійснювати догляд за матір`ю, оскільки перебуває на військовій службі.
На підтвердження вказаних обставин до рапорту позивачем додано довідку Військової частини НОМЕР_6 від 30.06.2025 №222/81/328.
Аналіз абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ свідчить про те, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Таким чином «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2025 у справі №380/16966/24.
Отже, перебуваючи на військовій службі, ОСОБА_4 реально не може здійснювати постійний догляд за матір`ю, а тому така особа відсутня у розумінні приписів абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2122-IX.
Крім того, підставою для відмови у звільненні позивача з військової служби, є те, що документи, надані позивачем, не містять доказів відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за ним, або інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду.
Для звільнення за пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовцю слід надати:
а) документи, які підтверджують необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю I чи II групи;
б) документи, які підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
в) у випадку наявності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення - висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про необхідність надання таким особам постійного догляду, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Наказом Міністра оборони №170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ( далі - Інструкція ).
Підпунктом 26 пункту 5 додатку 19 до Інструкції ( у редакції на день подання позивачем рапорту про звільнення ) визначено перелік документів, які додаються до рапорту на звільнення у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини ( чоловіка ), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:
- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді;
Суд звертає увагу, що Інструкцією передбачено подання разом з рапортом на звільнення як одного із документів, що підтверджують відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків), так, разом з цим, і акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Однак, як встановлено з матеріалів справи, позивачем до рапорту не надано документів, що підтверджують відсутність у його матері інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків).
Визначення осіб, які відносяться до членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, надано у Податковому кодексі України, відповідно до пп. 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПК України якого членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої; членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Суд зазначає, що відповідно до 1.3 розділу I Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 24.07.2008 № 1269/5 на запити фізичних осіб та державних органів, органів місцевого самоврядування (їх посадових осіб), а також шляхом безпосереднього доступу посадових осіб державних органів, нотаріусів до Реєстру у випадках, передбачених законом, з Реєстру видаються (отримуються) такі форми витягів:
а) витяг з Реєстру, що містить окремі відомості певного актового запису цивільного стану, зміни та іншу інформацію, унесену до нього, або відомості про відсутність такого запису;
б) повний витяг з Реєстру, що містить усі відомості певного актового запису цивільного стану, зміни та іншу інформацію, унесену до нього, або відомості про відсутність такого запису.
Зокрема, відсутність у ОСОБА_2 інших дітей може бути підтверджена повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян); - відсутність рідних братів/сестер може бути підтверджена повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян), зробленим на ім`я його матері; - відсутність онуків може бути підтверджена повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян), зробленого на дитину ( дітей ) ОСОБА_2 .
Дослідивши додані до рапорту документи, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення у матері позивача – ОСОБА_2 .
При цьому, надані позивачем Витяги з реєстру територіальної громади на ОСОБА_2 (№ 2025/008187574 від 20.06.2025) та на ОСОБА_1 (№ 2025/008187657 від 20.06.2025), щодо місця реєстрації за однією адресою, не підтверджують відсутність інших осіб першого та другого ступеня споріднення ОСОБА_2 .
При цьому варто зазначити, що членами сім`ї є не лише особи, які спільно проживають, оскільки норма абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII не встановлює, що член сім`ї першого та другого ступеня спорідненості повинен спільно проживати із особою, яка потребує постійного догляду, бути пов`язаним з нею спільним побутом та мати з нею взаємні права і обов`язки.
В свою чергу, матеріали справи містять лише докази проживання позивача з матір`ю за однією адресою, проте не містять доказів на підтвердження відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за нею постійний сторонній догляд, як того вимагає норма абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII.
Враховуючи викладене, суд не вбачає протиправності у рішенні відповідача про відмову у звільненні з військової служби ОСОБА_1 , оскільки підставою відмови, зокрема, було недодання ним до рапорту на звільнення документів про відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення у його матері - особи з інвалідністю.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відмова Військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", прийнята за результатом розгляду його рапорту, є правомірною.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то в суду відсутні підстави для задоволення позову.
Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243 – 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.