ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/4929/25
Провадження № 22-ц/820/476/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2025 року про закриття провадження у справі,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 зазначив, що протягом 2010-2015 років щодо нього як керівника ряду суб`єктів господарювання здійснювалося кримінальне провадження.
Постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області від 29 грудня 2015 року кримінальне провадження про обвинувачення позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України (далі – КК України), закрито у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості у вчиненні цих кримінальних правопорушень у суді та вичерпанням можливості їх отримати, запобіжний захід скасовано.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року стягнуто з Державного бюджету України на його користь 300 000 грн моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №822/1816/17 визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийнятті постанови про відшкодування позивачу втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування, та зобов`язано прокуратуру Хмельницької області в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», прийняти таку постанову.
На виконання цього рішення суду 31 березня 2021 року прокуратура Хмельницької області прийняла постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, в розмірі 0 грн.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №686/19620/22 вказану постанову прокуратури Хмельницької області скасовано. Водночас апеляційний суд зобов`язав Хмельницьку обласну прокуратуру розглянути звернення позивача з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування №32014240000000028 від 16 травня 2014 року за ознаками правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною другою статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Станом на 30 червня 2024 року постанова Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №686/19620/22 не виконана.
Внаслідок неприйняття прокуратурою Хмельницької області постанови про відшкодуванні шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, позивачеві завдано моральну шкоду. Зокрема, він зазнав душевних страждань і немайнових втрат, вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права. З урахуванням характеру правопорушення та глибини душевних страждань розмір завданої позивачу моральної шкоди склав 30 000 000 грн.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з держави Україна на свою користь 50 000 000 грн моральної шкоди, завданої йому навмисним тривалим невиконанням рішення суду (справа №686/19620/22) щодо прийняття постанови «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» станом на 30 січня 2025 року.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 24 лютого 2025 року залучив Хмельницьку обласну прокуратуру до участі у справі як належного представника держави Україна у спірних правовідносинах.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2025 року закрито провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).
Суд керувався тим, що за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №686/8959/25 відмовлено в аналогічному позові ОСОБА_1 до держави Україна про відшкодування моральної шкоди. Оскільки набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, то провадження у справі слід закрити.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №686/8959/25 відмовлено в позові ОСОБА_1 до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 000 грн, завданої йому навмисним тривалим невиконанням рішення суду (справа №686/19620/22) щодо прийняття постанови «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» станом на 31 березня 2025 року. Натомість, у справі №686/4929/24 ОСОБА_1 заявив до держави Україна вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 000 грн через невиконання цього ж рішення суду станом на 31 січня 2025 року. Оскільки в указаних справах позивачем заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди в різних розмірах і за різні період, то підстави цих позовів не є тотожними, а відтак провадження у даній справі не може бути закрите.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Хмельницька обласна прокуратура не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №686/19620/22 скасовано постанову прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Хмельницької обласної прокуратури Балюка В.О. від 31 березня 2021 року, якою відшкодовано заробіток та інші грошові доходи ОСОБА_1 , а також іншу шкоду, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №32014240000000028 від 16 травня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною другою статті 366 КК України. Зобов`язано Хмельницьку обласну прокуратуру розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування №32014240000000028 від 16 травня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 212, частиною другою статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266-94.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №686/8959/25 відмовлено в позові ОСОБА_1 до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 000 грн, завданої йому навмисним тривалим невиконанням рішення суду (справа №686/19620/22) щодо прийняття постанови «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» станом на 31 березня 2025 року.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.
Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується за допомогою реалізації його основних засад, у тому числі принципу диспозитивності, згідно з яким звернення особи розглядається судом у межах заявлених вимог.
Право на звернення до суду гарантується законом і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється.
Закриття провадження у справі – це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Однією з підстав закриття провадження цивільної справи є вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа №761/7978/15-ц) зазначено, що необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили. За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
За правовим визначенням: сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава; предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення; підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересом (докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не є підставою позову).
Визначаючи підставу позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі №757/39474/19-ц).
Із матеріалів справи слідує, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №686/8959/25 відмовлено в позові ОСОБА_1 до держави Україна про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 000 грн, завданої невиконанням постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №686/19620/22 станом на 31 березня 2025 року.
У справі №686/4929/25, що переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_1 пред`явив до держави Україна вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 000 грн, завданої невиконанням постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №686/19620/22 станом на 30 січня 2025 року.
І в тій, і в іншій справах сторонами є ОСОБА_1 як позивач і держава Україна як відповідач.
Предметом позовів у цих справах є вимоги ОСОБА_1 про стягнення з держави Україна моральної шкоди.
Підставою заявлених позовів є невиконанням постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2023 року у справі №686/19620/22, що призвело до душевних страждань позивача. Водночас заявлений ОСОБА_1 у справі №686/4929/25 період відшкодування моральної шкоди (до 30 січня 2025 року) був досліджений судом у справі №686/8959/25 як підстава позову про відшкодування моральної шкоди станом на 31 березня 2025 року.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що у справах №686/8959/25 і №686/4929/25 сторони, предмет і підстави позову є тотожними, а оскільки рішення у справі №686/8959/25 набрало законної сили, то провадження у справі №686/4929/25 підлягає закриттю.
Посилання ОСОБА_1 на відсутність підстав для закриття провадження у справі №686/4929/25 не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2025 року про закриття провадження у справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 березня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Колієв С.А.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 3