Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.02.2026  	Справа №598/1652/25 Провадження №2-а/607/10/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Базана Л.Т.
секретаря с/з Гоцак І.О.
за участю представника позивача – адвоката Істеревича А.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Тернополя адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5414525 від 07.08.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що вказана Постанова у справі про адміністративне правопорушення була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки інспектора є несправедливими, недоведеними, необґрунтованими й такими, що не відповідають дійсності. Так, згідно оскаржуваної Постанови, він 07.08.2025 о 03:00 год. в с. Киданці по вул. Польова Тернопільського району Тернопільської області керував ТЗ TESLA MODEL X д.н.з. НОМЕР_1 та не пред`явив реєстраційний документ на ТЗ та поліс страхування чим порушив п.2.1. ПДР України. Зазначив, що жодного порушення ПДР не допускав, оскільки вказані документи у нього були, однак перебували в салоні автомобіля, який знаходився у ставу. Вказав, що тз не керував в той час та відео з нагрудних камер підтверджує його слова. Крім цього, Відповідачем не були роз`яснені права передбачені ст. 268 КУпАП, чим порушено його право на захист. З огляду на викладене, просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.
24 вересня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник органу позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Вказала, що Постанова серії ЕНА №5414525 від 07.08.2025, була винесена суб`єктом владних повноважень інспектором ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Шелігою М.А. з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію». Так, при перегляді відеозапису із нагрудної камери поліцейського під назвою «Video 2025-09-18 at 11.02.06» встановлено, що: на 08:22 хв. позивач в ході розмови повідомляє, що їх в автомобілі було двоє; на 10:09 хв. один із учасників події звертається до ОСОБА_1 та зазначає, що не потрібно було їхати; на 12:04 хв. позивач повідомляє, що саме він перебував за кермом транспортного засобу, однак зазначає, що автомобіль за документами перебуває в оренді не на нього; на 13:19 хв. під час розмови поліцейський інформує ОСОБА_1 про те, що звернення на лінію «102» надійшло як повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілими, де водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У відповідь на це позивач звертається до оточуючих зі словами, що його «вкинули»; на 15:20 хв.  ОСОБА_1 повідомляє, що він лише «стукнувся автомобілем». Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, а викладені доводи є надуманими та спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності.Доводи позивача про нібито перебування за кермом іншої особи не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а є лише спробою уникнути відповідальності. Водночас надані ним пояснення суперечать обставинам, встановленим під час складання постанови, а також змісту первинних пояснень очевидців події. Посилання позивача на відсутність відеофіксації правопорушення також є безпідставним, оскільки згідно із чинним законодавством, відеозапис не є обов`язковим доказом у справах про адміністративні правопорушення. Достатніми є інші докази, зібрані у передбачений законом спосіб. Проте, наголошуємо, що інформація про використання бодікамери наявна в оскаржуваній постанові та відображена в п.7, як матеріали, що до неї додаються, а тому долучені відеозаписи є належними та допустимими доказом у справі. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову.
14 жовтня 2025 року від представника позивача – адвоката Істеревича А.З. надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній вказав, що коли на місце події прибув наряд поліції, автомобіль TESLA MODEL X д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у ставку, що підтверджується представленим відео. Реєстраційний документ на ТЗ TESLA MODEL X д.н.з. НОМЕР_1 та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ знаходилися в автомобілі, а тому фактично неможливо було пред`явити їх працівникам поліції в цей час.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Представник позивача – адвокат Істеревич А.З. в судовому засіданні підтримав позовну заяву додатково пояснивши, що з відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції, які надав суду відповідач, не вбачається, що поліцейські повідомляли ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи, не роз`яснили права особі яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 КУ, не складали спірну постанову, не оголошували її зміст та порядок оскарження. Крім цього, відеозаписом не зафіксовано те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 надати для ознайомлення свідоцтво про реєстрацію тз та поліс страхування, а також те, що пояснив ОСОБА_1 . 
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не прибув, зазначивши у відзиві про те, що просить справу розглядати у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив наступні обставини.
Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5414525 від 07 серпня 2025 року, винесеної інспектором ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Шелігою М.А., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він 07 серпня 2025 року о 03:00 год. в с. Киданці по вул. Польова Тернопільського району Тернопільської області керував ТЗ TESLA MODEL X д.н.з. НОМЕР_1 та не пред`явив реєстраційний документ на ТЗ та поліс страхування, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху України – керування тз особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на тз та поліса страхування.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)
Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Згідно із пунктом 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")… тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.
Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.
Як вбачається із відеозапису, які надав суду відповідач, а саме з нагрудної камери працівника поліції, які на його думку доводять вину позивача, вбачається, що поліцейські ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області прибули за повідомленням ДТП в с. Киданці по вул. Польова Тернопільського району Тернопільської області, де було виявлено ТЗ TESLA MODEL X д.н.з. НОМЕР_1 у водоймі. Після цього, поліцейські з`ясовували хто перебував за кермом вказаного тз, під час чого ОСОБА_1 спочатку вказав, що за кермом перебував він, а потім заперечував факт керування тз. Надалі, особи, які перебувають на місці події сваряться між собою, а працівники поліції чекають спецслужби. Відеозапис завершено. 
Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. 
Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Відповідно до ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. 
Разом з тим, у порушення вищевказаних норм КУпАП, з переглянутого відеозапису не проглядається, що 07 серпня 2025 року с. Киданці по вул. Польова Тернопільського району Тернопільської області, відбувався розгляд справи щодо ОСОБА_1 та притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. 
При цьому, не зафіксовано на відеозаписі представлення посадової особи, яка розглядає справу, не оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 286 КУпАП та ст. 63 КУ, не оголошено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності спірної постанови та порядку її оскарження.
Крім цього відсутній запис про складання такої постанови інспектором ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Шелігою М.А.
Не заслуговують на увагу й посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а викладені доводи є надуманими та спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності, оскільки відеозаписом підтверджено, що ТЗ TESLA MODEL X д.н.з. НОМЕР_1 на момент приїзду працівників поліції перебував у водоймі та цілком очевидним та логічно послідовним є твердження Позивача про те, що свідоцтво про реєстрацію тз та поліс страхування знаходяться в салоні вказаного автомобіля.
Крім цього, жодними доказами долученими представником відповідача, не підтверджено, що прибувши на місце події працівники поліції пропонували ОСОБА_1 або іншим присутнім особам надати для ознайомлення реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Таким чином, відповідачем не надано даних, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а у доказах, які він надав, вони відсутні. При цьому, суд зазначає, що вчинення спірного адміністративного правопорушення, заперечується та не визнається самим позивачем, а докази, які надав представник відповідача не підтверджують його вчинення ОСОБА_1 . Суд відкидає твердження представника відповідача зазначеного ним у поданому відзиві, що таким доказом є не заперечення позивачем факту керування транспортним засобом. Адже, як зазначив ВС у своїй постанові від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За змістом постанови від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінюючи обґрунтованість спірної постанови, суд зазначає, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» відповідачем суду не надано, а тому ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови із закриттям провадження у справі.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5414525 від 07 серпня 2025 року, слід скасувати, а провадженні у справі закрити.
Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 виданого Управлінням соціального захисту населення Хмельницької районного державної адміністрації Хмельницької області 25 квітня 2025 року.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В силу вимог ч.1 ст. 139КАС України, слід стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь держави судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 9, 10, 122, 245, 252 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, –

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5414525 від 07 серпня 2025 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн штрафу – задовольнити, наведену постанову – скасувати та закрити провадження у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь на користь держави судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції щодо сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Істеревич Андрій Зіновійович, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця знаходження: вул. Кн. Острозького, 33, Тернопіль, 46006. 

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, код ЄДРПОУ 40108720, адреса місця знаходження: вул. Валова,11, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддя	Л. Т. Базан