Справа № 519/479/23 
1-кп/519/8/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2022 за № 62022150020000058, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, громадянин України, українець, маючий вищу освіту, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на час вчинення кримінального правопорушення працював на посаді інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий,
обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він працюючи на посаді інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, усвідомлюючи протиправний характер свої їй, їх наслідки та бажаючи їх настання, вирішив привласнити грошове забезпечення, яке виплачується йому ГУНП в Одеській області за час, який він не буде виконувати покладені на службові обов`язки, шляхом використання завідомо підробленого документу.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 у невстановлені слідством дату і час, вирішив наступні кілька місяців не з`являтися на робочому місці, не виконувати свої службові обов`язки, натомість надати до СПД № 2 ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області в якості листка непрацездатності - завідомо підроблену довідку КУ «Міська клінічна лікарня № 11» ОМР ДОЗ щодо перебування його на стаціонарному лікуванні у вказаній установі, в період з 28.07.2021 по 29.09.2021 з діагнозом «ангулярний перелом нижньої щелепи зліва».
Далі, у невстановлений під час розслідування час, місці та спосіб, невстановленою особою до довідки КУ «Міська клінічна лікарня № 11» ОМР ДОЗ, яку завірено підписом лікаря ОСОБА_9 , скріплено печаткою зазначеного лікаря, та поставленим первинним діагнозом, внесено відомості щодо закінчення періоду стаціонарного лікування - 29.09.2021.
У подальшому, 04.10.2021 точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи, що він не перебував у період з 28.07.2021 по 29.09.2021 на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 11» ОМР з діагнозом «ангулярний перелом нижньої щелепи зліва», прибув до СПД № 2 ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Південне (Южне), вул. Хіміків, 17, та повідомив старшому інспектору КЗ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , що довідка про тимчасову непрацездатність знаходиться в лікарні та він її надасть через деякий час.
Далі, 25.10.2021, точний час під час досудового розслідування не встановлено, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи, що він не перебував у період з 28.07.2021 по 29.09.2021 на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 11» ОМР з діагнозом «ангулярний перелом нижньої щелепи зліва» ОСОБА_7 надав до КЗ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області за вищевказаною адресою в якості листка непрацездатності - довідку КУ «Міська клінічна лікарня № 11» щодо перебування на стаціонарному лікуванні з 28.07.2021 по 29.09.2021, тим самим використав завідомо підроблений документ.
Крім того, ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення ним як службовою особою грошових коштів ГУНП в Одеській області, достовірно знаючи, що він не перебував у період з 28.07.2021 по 29.09.2021 на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 11» ОМР з діагнозом «ангулярний перелом нижньої щелепи зліва», у вказаний період на службу не виходив та безпосередні свої службові обов`язки не виконував, шляхом використання завідомо підробленого документа довідки КУ «Міська клінічна лікарня № 11» в якості листка непрацездатності, отримував від ГУНП в Одеській області грошове забезпечення за нібито його непрацездатність в період з 28.07.2021 по 29.09.2021 та перебування на стаціонарному лікуванні з вищевказаним діагнозом.
Всього, за період з 28.07.2021 по 29.09.2021 на картковий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_7 , відкритого на його ім`я у AT КБ «ПриватБанк», від ГУНП в Одеській області зараховано 19676,70 грн грошового забезпечення за період нібито непрацездатності останнього.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу на привласнення ним як службовою особою грошових коштів ГУНП в Одеській області, ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, отримав та привласнив виплачені йому за період нібито непрацездатності грошове забезпечення в сумі 19676,70 грн., розпорядившись вказаними грошовими коштами на власний розсуд та на свою користь, тобто діючи як службова особа, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з єдиним умислом, привласнив грошові кошти ГУНП в Одеській області у сумі 19676,70 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа; ч. 2 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 03.03.2026 звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.358 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.191 КК України, закрити в частині обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення щодо ОСОБА_7 та просив суд визнати його винним у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Представник потерпілої сторони в жодне судове засідання не з`явився, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи належне повідомлення потерпілої сторони, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за їх відсутності, що відповідає положенням КПК України та правовій позиції ВС висловленій, зокрема, у постанові ККС ВС від 14 січня 2026 року у справі № 454/3997/24 (провадження № 51-3649км25).
Суд з урахуванням положень ч. 6 ст. 22 КПК України створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Згідно із ч.1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що був переведений до Южненського відділу поліції із Комінтерново. В цей час, у липні 2021 року, зламав дома щелепу, потерпів 1-2 дня і поїхав до лікаря в м. Одеса, який сказав, що потрібно робити операцію. Обвинувачений подумав і на слідуючий день знову поїхав до лікаря, який зробив операцію, про що ОСОБА_7 повідомив працівника кадрів за новим місцем роботи ОСОБА_10 . Орієнтовно у вересні-жовтні вийшов на роботу, довідку одразу не приніс, а коли був по роботі у м. Одеса, заїхав у лікарню взяти довідку, щоб оформити лікарняний. Взяв довідку і привіз її ОСОБА_10 , яка сказала, що довідка не належна. Обвинувачений знову поїхав до лікарні щоб отримати належну довідку, однак йому на протязі 2-х тижнів з різних причин відмовляли. Тоді у відділі кадрів сказали, що не вірять у наявність перелому і повідомили ДБР.
Лікування обвинувачений проходив у лікаря, який підписав довідку і видав її ( ОСОБА_9 ). Жодних відомостей до вказаної довідки ОСОБА_7 самостійно не вносив. Перед операцією обвинувачений зробив рентгенівський знімок у лікарні, який надав лікарю. Лікував (оперував) лише один вказаний лікар та йому допомагала медсестра. 
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , вважає, що слідством та стороною обвинувачення вину його підзахисного не доведено та у справі відсутні будь-які докази, які б підтвердили обвинувачення. 
Для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення посилається на дані, які містяться в письмових доказах, висновках експертизи та на відповідні покази свідків.
В судовому засіданні, за клопотанням сторони обвинувачення, була допитана свідок ОСОБА_10 , працівник кадрового підрозділу органу поліції у м. Південне (Южне), яка пояснила, що ОСОБА_7 був призначений на посаду інспектора патрульної поліції за переведенням, та з моменту призначення, тобто з 30.07.2021, на службу не з`явився і в телефонній розмові повідомив, що перебуває на лікарняному із зламаною щелепою. Після того, як прибув на службу 04.10.2021 довідку про непрацездатність не надав, а лише 25.10.2021 приніс довідку від міської лікарні № 11, про те, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 28.07.2021 по 29.09.2021. У вказаній довідці було виявлено можливе виправлення дати закінчення лікування, про що було повідомлено керівництво та за вказівкою керівництва зроблено запит до лікувального закладу і 30.10.2021 отримано відповідь, що ОСОБА_7 у відповідних журналах реєстрації лікарні не значиться. Про вказаний факт було повідомлено головне управління та відділ внутрішньої безпеки. Також свідок зазначила, що вказана довідка на той час відповідно до внутрішніх інструкцій була достатньою підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності, окремо листки непрацездатності для співробітників поліції не вимагалися. 
Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні зазначив, що до нього, як до як лікаря міської лікарні № 11, звернувся ОСОБА_7 з приводу перелому нижньої щелепи. Після огляду був встановлений діагноз «ангулярний перелом нижньої щелепи зліва» та виданий вказаний документ (довідка) для того щоб госпіталізувати пацієнта. Даний документ є внутрішнім і призначений для того щоб виписати історію хвороби в прийомному відділенні та в подальшому проводити лікування. Дата початку лікування 28.07.2021 відповідає дійсності, так само як і діагноз, печать та підпис лікаря. Дату 29.09.2021 свідок у довідці не ставив та після цього обвинуваченого більше не бачив. Обвинуваченого оглядав на території відділення, а не в прийомному відділенні, як саме ОСОБА_7 звернувся до нього не пам`ятає. 
Також, на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 стороною обвинувачення були надані та судом досліджені:
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 12.05.2022 (Т.1, а.с.149);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16.05.2022 (Т.1, а.с.156);
-лист КНП «МКЛ №11» ОМР № 01-83/771 від 13.05.20222 згідно якого ОСОБА_7 в журналах реєстрації пацієнтів упродовж 2020-2022 років не значиться; згідно медичної документації та за даними програм eHealth та поліклініки без черг за медичною допомогою до консультативно-діагностичного центру не звертався (Т.1, а.с.159);
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 12.05.2022 (Т.1, а.с.164);
-довідка КУ «МКЛ №11» ОМР дана ОСОБА_7 про те, що він перебував на лікуванні з 28.07.2021 по 29.09.2021 з діагнозом: ангулярний перелом нижньої щелепи злів (Т.1, а.с.172);
-лист КНП «МКЛ №11» ОМР № 01-83/2103 від 25.11.2021 згідно якого ОСОБА_7 в журналах реєстрації хворих стаціонару і травмпункту у період з 01.01.2021 по 10.11.2021 не значиться; в журналах амбулаторних хворих у період з 01.05.2021 по 10.11.2021 не значиться; до консультативно-діагностичного центру не звертався (Т.1, а.с.173);
-довідка по рахунку ОСОБА_7 (Т.1, а.с.175);
-витяги з особової картки про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення (Т.1, а.с.186-188);
-висновок судово-економічної експертизи № 22-2279/2280 від 12.08.2022 згідно якого сума нарахованого та перерахованого ГУНП на картковий рахунок грошового забезпечення інспектора ОСОБА_7 , без документального підтвердження його тимчасової працездатності за період з 28.07.2021 по 29.09.2021, згідно наданих на експертизу відомостей від ГУНП в Одеській області та АТ КБ «Приватбанк» складе 19676,70грн. Сума нарахованого та перерахованого грошового забезпечення без документального підтвердження тимчасової працездатності інспектора ОСОБА_7 за період з 28.07.2021 по 29.09.2021, складає 19676,70грн, а не 18307,23грн, як зазначено у питанні. Різниця в сумі 1369,47 грн (19676,70грн - 18307,23грн.) утворилась за рахунок не врахування у розрахунок суми грошового забезпечення, яка перерахована за 4 дні у липні 2021р. та зайвого врахування суми грошового забезпечення за 1 день вересня 2021р.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.02.2025 призначено судово-медичну експертизу.
Відповідно до висновку експерта № 49 від 12.02.2025 відповідно до поставлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків:
У гр. ОСОБА_7 був виявлений уламковий перелом нижньої щелепи на рівні кута зліва, без зміщення кісткових уламків та без ознак консолідації (за даними дослідження рентгенологічного знімка від 26.07.2021 на ім`я ОСОБА_7 ).
Враховуючи відсутність рентгенологічних ознак загоєння (консолідації) перелому, імовірний час отримання травми впродовж 1-2 тижнів до моменту проведення знімка, тобто виявлене тілесне ушкодження (перелом) могло бути отримане в період приблизно з 12.07.2021 по 26.07.2021.
Перелом нижньої щелепи в ділянці кута (ангулярний перелом) належить до ушкоджень, які потребують спеціалізованої медичної допомоги. В цій зоні проходить нижньоальвеолярний нерв, а також прикріплюються жувальні м`язи. Ці м`язи утримують кісткові фрагменти в напруженні, що створює ризик вторинного зміщення уламків навіть при наявності перелому без первинного зміщення. З огляду на анатомічні особливості цієї зони, подібне ушкодження потребує обов`язкового медичного контролю та іммобілізації для запобігання ускладненням. Навіть при переломі без зміщення лікування вимагає ретельної діагностики, іммобілізації щелепи, контролю інфекційних ускладнень (особливо при ушкодженні слизової оболонки), обов`язкової медикаментозної терапії (антибіотики, знеболювальні) і в деяких випадках при ускладненнях хірургічного втручання (остеосинтез пластинами). Отже, вилікувати вищевказаний перелом самостійно без отримання кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_7 не зміг би.
Термін лікування при ангулярному переломі нижньої щелепи залежить від характеру ушкодження, наявності зміщення, супутніх ускладнень і способу лікування. Згідно даним спеціальної літератури (“Хірургія щелепно-лицевої ділянки” підручник для студентів-медиків, Київ, 2018) первинна кісткова мозоль при переломах кісток черепа і лицевого скелета формується приблизно через 2-3 тижні після травми, вторинна кісткова мозоль - протягом 6-8 тижнів. Загальний термін консолідації залежить від локалізації перелому, виду ушкодження та способу лікування, як і було зазначено вище. Загалом це 6-8 тижнів (1,5-2 місяці) — при ангулярному переломі нижньої щелепи без зміщення, за умови своєчасного звернення за медичною допомогою, належного лікування та відсутності ускладнень (Т.2, а.с.2-11) .
Відповідно до припису п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Вимогами ст. 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Частиною 1 статті 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Отже, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенні, а обов`язок доказування вини особи у вчиненні кримінального правопорушення не може бути покладений на сторону захисту і є обов`язком сторони обвинувачення, а відповідно до приписів ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Цей стандарт також вимагає, щоб сукупність встановлених обставин виключала будь-яке інше розумне пояснення досліджуваної події, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Водночас обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи вказує на те, що аби визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги докази та встановлені на їх підставі обставини лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії події, є підставою для розумного сумніву в доведеності винуватості особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити сукупність встановлених фактів, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Як вбачається з обвинувального акту, сторона обвинувачення вбачає у діях ОСОБА_7 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку з тим, що він, достовірно знаючи, що він не перебував у період з 28.07.2021 по 29.09.2021 на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 11» ОМР з діагнозом «ангулярний перелом нижньої щелепи зліва», у вказаний період на службу не виходив та безпосередні свої службові обов`язки не виконував, шляхом використання завідомо підробленого документа довідки КУ «Міська клінічна лікарня № 11» в якості листка непрацездатності, отримував від ГУНП в Одеській області грошове забезпечення за нібито його непрацездатність в період з 28.07.2021 по 29.09.2021 та перебування на стаціонарному лікуванні з вищевказаним діагнозом.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочину завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України, має три форми вчинення: привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
За змістом ч. 2 ст. 191 КК України, у ній встановлена відповідальність тільки за умисне привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, при наявності в діяннях особи тільки прямого умислу, корисливих мотивів та відповідної мети.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року по справі №456/1181/15-к, а також в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року по справі №581/441/18.
Згідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року, предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання 
або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.
Шляхом службового зловживання винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірене чи перебуває у їх віданні (постанова Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 517/639/17).
У постанові від 14 листопада 2013 року по справі 5-30кс13 Верховний Суд України зазначив, що судова практика виробила сталі критерії (орієнтири) щодо розуміння правової природи такої форми злочину проти власності як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем. Визначальна ознака, яка відокремлює (відмежовує) це діяння від інших форм посягання на чужу власність, полягає в тому, що безоплатне обернення чужого майна на користь винної особи чи на користь іншої особи (осіб) відбувається через умисне протиправне використання можливостей службового становища. Предмети майна, на яке спрямована злочинна поведінка службової особи, можуть мати різну правову природу. Зокрема, не виключається можливість заволодіння майном, на яке не поширюється компетенція службової особи або яке їй не ввірене й не перебуває у її віданні, чи таке майно є/перебуває у державній власності. Злочинне використання службового становища може виражатися у формі рішень, вказівок чи іншої спонукальної (зобов`язальної тощо) інформації. Як правило, ці рішення формуються завуальовано (приховано) від осіб (фізичних чи юридичних), які наділені правомочностями щодо майна, на яке спрямована протиправна поведінка винної особи. Ці особи під впливом таких рішень або вказівок (підстави, вимоги, умови тощо) не знають (можуть не знати) дійсної природи цих дій (документів) і фактично піддаються обману, внаслідок якого відбувається перехід майна на користь службової особи. Така форма обману ніби уподібнює його з обманом (дезінформацією), до якого вдаються винні особи під час заволодіння чужим майном шахрайським способом.
Разом із тим, із наведених доказів, не вбачається яким саме чином ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, привласнив чуже майно (грошові кошти). 
Таким чином суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення: ним не використовувалось службове становище для привласнення коштів і він не мав наміру умисно протиправно привласнювати грошові кошти ГУНП в Одеській області у сумі 19676,70 грн, а лише виконував внутрішні інструкції щодо надання документів про тимчасову непрацездатність.
Завданням суду є оцінка доказів, наданих стороною обвинувачення на доведення пред`явленого нею обвинувачення. Якщо сторона обвинувачення не довела одного або кількох елементів злочину, у якому звинувачувалася особа, однак інші обставини, доведені стороною обвинувачення, свідчать про наявність в діянні іншого складу злочину, суд зобов`язаний надати правову оцінку таким обставинам і кваліфікувати їх за відповідним положенням кримінального закону.
КПК не визначає окремих підстав правової кваліфікації кримінального правопорушення місцевим судом. Очевидно, що в аспекті застосування положень ст. 337 КПК, ними можуть бути лише загальні підстави, які зумовлені приписами ч. 1 ст. 2 КК, і за наявності таких підстав суд зобов`язаний здійснити правову кваліфікацію кримінального правопорушення за відповідними нормами КК. Водночас, за відсутності таких підстав, встановлених засобами доказування, суд має керуватися приписами ст. 373 КПК.
Враховуючи обсяг доказів наданих стороною обвинувачення, судом не встановлено підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 за відповідним положенням кримінального закону.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 19 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною 1 статті 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, а також у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Таким чином, в діях ОСОБА_7 не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і вичерпані можливості їх отримати, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.
Витрати на проведення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 15101 грн 60 коп. слід віднести за рахунок держави.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність в діях обвинуваченого інкримінованого йому складу кримінального правопорушення, то позов ГУ Національної поліції в Одеській області слід залишити без розгляду.
Відомості про майно, на яке накладено арешт, у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.
Обвинуваченому на стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід не обирався.
Керуючись статтями 368-370, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 191 КК України та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.
Кримінальне провадження № 62022150020000058 внесене до ЄРДР 28.01.2022 відносно ОСОБА_7 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виправданому ОСОБА_7 роз`яснити, що на підставі вироку у нього виникає право на відшкодування завданої шкоди.
Речові докази – довідку КУ «Міська клінічна лікарня № 11» видана на ім`я ОСОБА_7 про знаходження на стаціонарному лікуванні у ЧЛХ відділенні з 28.07.2021 по 29.09.2023 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-економічної експертизи в сумі 15101 грн 60 коп. віднести за рахунок держави.
Цивільний позов ГУ Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 19676 грн 70 коп. – залишити без розгляду на підставі ч. 3 ст.129 КПК України.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Південний міський суд Одеської області. 
Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11