ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року
м. Київ
справа № 456/6342/23
провадження № 51-3819км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
захисників ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), 
ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), 
прокурора ОСОБА_7 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 липня 2025 року в кримінальному провадженні № 12023141130000799 за обвинуваченням 
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
та
ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
обох у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами обставини
За вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 3 ст. 307 КК та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 307 КПК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 3 ст. 307 КК та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 307 КПК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Місцевий суд установив, що  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою, у лісосмузі центрального міського пляжу в м. Стрий Львівської області, поблизу ресторану «Козацький двір», будучи зареєстрованими у чат-ботах «Соса Cola», «Vodafone», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Cola_on» та «Vovload» веб-додатку «Telegram», тобто каналах пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, за невстановлених обставин не пізніше 12 вересня 2023 року шляхом відшукання незаконно придбали так званий «мегаклад» із закладками у виді розфасованих згортків ізоляційної стрічки різних кольорів залежно від маси та виду психотропних речовин, серед яких амфетамін, особливо небезпечна психотропна речовина PVP та 4-ММС (4-метилметкатинон), які зберігали і перевозили на автомобілі «BMW 320d», що належав ОСОБА_9 , з метою збуту та збували їх.
Зокрема, у період з 12 по 14 вересня 2023 року ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 прибули на автомобілі «BMW 320d» у ліс в с. Добрівляни Стрийського району Львівської області, де зробили закладки у кількості 3 шт - з амфетаміном, загальною масою 0,5973 г. та особливо небезпечними психотропними речовинами, обіг яких заборонено - PVP, загальною масою 0,3403 г та 4-ММС (4- метилметкатинон), загальною масою 1,1742 г.
Крім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою та перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, близько 17:00 15 вересня 2023 року в лісосмузі центрального міського пляжу в м. Стрий, поблизу ресторану «Козацький двір», шляхом відшукання повторно незаконно придбали так званий «мегаклад», який містив 193 закладки у виді розфасованих згортків ізоляційної стрічки різних кольорів залежно від маси та виду наркотичного засобу та психотропної речовини, серед яких: 
- в 11-ти полімерних пакетах особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 16,88 г; 
- у 4-х полімерних пакетах особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, загальною масою 4,4449 г, що є великим розміром; 
- у 12-ти полімерних пакетах 35 таблеток синього кольору в яких виявлено 3,4 - метилендіоксиметамфетамін (МДМА), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 5,6688 г, що є великим розміром; 
- y 59-ти полімерних пакетах психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 35,5032 г, що є особливо великим розміром; 
- у 107 полімерних пакетах особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 50,4942 г, що є особливо великим розміром.
Вказані наркотичні засоби та психотропні речовини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно незаконно зберігали і перевозили з метою збуту в рюкзаку на задньому сидінні автомобіля «BMW 320d», до їх виявлення та вилучення працівниками поліції о 18:56 15 вересня 2023 року під час проведення огляду місця події у лісосмузі центрального міського пляжу в м. Стрий.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою сторони захисту Львівський апеляційний суд ухвалою від 16 липня 2025 року змінив це рішення в частині призначеного покарання, пом`якшив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному окремо, покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна і відповідно до ст. 75 КК звільнив обох від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та поклав на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій касаційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через м`якість, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у цьому суді.
На доведеність своїх вимог зазначає, що пом`якшивши засудженим покарання на підставі ст. 69 КК апеляційний суд обґрунтував своє рішення наявністю обставин, які вже були враховані судом першої інстанції. Водночас в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних критеріїв, за якими апеляційний суд визначив повноту їх врахування місцевим судом.
Вказує, що переоцінка апеляційним судом тих обставин, які вже були враховані місцевим судом при призначенні покарання засудженим, без безпосереднього дослідження та встановлення апеляційним судом інших нових обставин, призвела до обрання засудженим явно м`якого та несправедливого покарання.
Також звертає увагу на те, що при звільненні засуджених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК апеляційний суд у своєму рішенні послався на ті ж обставини, якими обґрунтував необхідність застосування до них положень ст. 69 КК. 
У доповненнях до касаційної скарги прокурор вказує, що при застосуванні ст. 75 КК апеляційний суд усупереч вимогам ч. 1 ст. 77 цього Кодексу призначив  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 додаткове покарання у виді конфіскації майна. 
Відтак, на думку прокурора, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
Позиція учасників судового провадження в суді касаційної інстанції
У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги касаційної скарги із доповненнями.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали оскаржуване рішення законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та правильність юридичної оцінки їхніх дій судом прокурором у касаційній скарзі не оспорюються.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, ступінь і роль його участі у вчиненні цих злочинів, тяжкість заподіяних наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, поведінку засудженого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, його особу, який раніше не судимий, неодружений, не працює, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, і які його обтяжують - вчинення кримінальних правопорушень у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів або інших одурманюючих засобів.
При призначенні покарання ОСОБА_9 цей суд урахував характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь його участі у вчиненні злочинів, тяжкість заподіяних наслідків, спосіб вчинення злочинів та їх мотиви, поведінку засудженого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, та його особу, який раніше не судимий, неодружений, є студентом Львівського торгівельно-економічного університету, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, і обтяжують його - вчинення кримінальних правопорушень у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів або інших одурманюючих засобів.
Водночас місцевий суд урахував, що обоє засуджених усвідомили протиправність своїх дій, щиро розкаялися у вчиненому, сприяли розкриттю кримінальних правопорушень і вперше притягуються до кримінальної відповідальності, що, з урахуванням конкретних обставин справи, істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а ОСОБА_8 до того ж є інвалідом 3 групи, та призначив обом покарання за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК.
При перегляді вироку апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції недостатньою мірою врахував обставини провадження, які дають підстави для призначення більш м`якого покарання засудженим. Зокрема вказав, що поза увагою місцевого суду залишилося те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 щиро каються у вчиненому, визнали свою вину, є особами молодого віку, свідомо та сумлінно співпрацювали із органами досудового розслідування, що свідчить про те, що вони дають своїй поведінці належну оцінку та готові нести передбачену законом відповідальність.
Вказані обставини апеляційний суд визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
З урахуванням цих обставин та даних про особи засуджених, які раніше не судимі, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебувають, усвідомили протиправність своїх дій, ОСОБА_9 є студентом Львівського торговельно-економічного університету, а ОСОБА_8 інвалідом 3 групи з дитинства, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК і призначив обом засудженим за вчинені злочини ще більш м`яке покарання, ніж суд першої інстанції, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 307 КК - у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та санкцією ч. 2 ст. 307 КК - у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Проте таке покарання є явно несправедливим через м`якість зважаючи на таке.
Відповідно до положень ст. 69 КК за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
При цьому, частина перша цієї норми дає повноваження суду у виключних випадках призначити особі більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: 1) вони мають бути визнані судом такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК та 2) істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Ці обставини мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення, поведінкою особи під час вчинення кримінального правопорушення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватої особи.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 ККі тих статей Особливої частини Кримінального кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів кримінального правопорушення, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення особі навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу за вчинене діяння було би явно суворим і несправедливим.
Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції застосовуючи положення ст. 69 КК взяв до уваги щире каяття засуджених та їх активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, однак не вмотивував, яким чином встановлені судом обставини впливають на суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діянь і, відповідно, знижують ступінь тяжкості інкримінованих їм кримінальних правопорушень у порівнянні з висновками суду першої інстанції, який уже врахував усі ці обставини під час призначення покарання засудженим за злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК. Так само були враховані судом першої інстанції і дані про особи засуджених. 
При цьому апеляційний суд будь-яких доказів у судовому засіданні не досліджував і інших обставин ніж ті, що вже були встановлені судом першої інстанції, не встановив. 
Окрім того, як убачається з матеріалів провадження, в даному випадку мала місце реальна сукупність злочинів, а тому при застосуванні положень ст. 69 КК суд апеляційної інстанції повинен був відмежувати і зазначити, які саме обставини він враховує при застосуванні цієї норми окремо за кожний злочин.
Натомість суд апеляційної інстанції такого розмежування не зробив при застосуванні ст. 69 КК відносно двох окремих злочинів узяв до уваги одні й ті самі обставини не зазначивши у своєму рішенні, яким чином ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості кожного з вчинених злочинів. 
Також, при ухваленні рішення про застосування положень ст. 75 КК апеляційний суд не звернув увагу на те, що згідно з вимогами цієї норми вирішуючи питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд має врахувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, які дають суду переконливі підстави вважати, що виправлення засудженого є можливим без відбування покарання.
Як правильно зазначає прокурор у касаційній скарзі, застосовуючи вказану норму до засуджених, апеляційний суд не врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Окрім того, поза належною увагою апеляційного суду залишилося й те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через кілька днів після збуту наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом проведення закладок повторно незаконно з тією ж метою придбали велику кількість (193) розфасованих згортків із наркотичними засобами та психотропними речовинами.
За таких обставин рішення апеляційного суду про застосування до засуджених положень ст. 75 КК є необґрунтованим і неправильним.
З урахуванням зазначеного колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи та ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначив засудженим явно м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та їх особам.
Відтак, це рішення не можна вважати таким, що відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК. 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого є підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції.
Тому колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно взяти до уваги наведене та урахувати, що за аналогічних даних про особи засуджених та обставин, які пом`якшують покарання, за умови підтвердження обсягу висунутого їм обвинувачення, призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цим судом покарання з застосуванням положень статей 69, 75 КК (за винятком покарання призначеного судом першої інстанції за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК) є явно м`яким через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 липня 2025 року стосовно  ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді : 

____________________ __________________ ___________________ 
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3