Справа №760/116/26 3/760/1133/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Вишняк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, громадянку України, з вищою освітою, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, фізична особа-підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 636878 від 15 грудня 2025 вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у тому, що 06.12.2025 близько 16 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Олексіївська, малолітній ОСОБА_2 пошкодив транспортний засіб марки «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні надала суду свої пояснення щодо події, яка відбулася 06.12.2025 та пояснила, що того дня ввечері поїхала разом зі своїми дітьми за місто, де їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що її син ОСОБА_4 пошкодив транспортний засіб потерпілої ОСОБА_3 . Свідком даних подій вона не була, але не заперечувала факт того, що її син міг пошкодити даний автомобіль, тому була не проти добровільно відшкодувати завдану потерпілій шкоду. Зустрівшись з потерпілою ОСОБА_3 та переглянувши виставлені рахунки з СТО, погодилася їх відшкодувати, проте потерпіла заявила, що хоче стягнути моральну шкоду, однак виставлена нею суму моральної шкоди була дуже завелика, тому вони не змогли вирішили дане питання добровільно.
Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що повністю та належним чином виконує свої обов`язки по вихованню, навчанню та розвитку своїх дітей, в тому числі, сина ОСОБА_5 , піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, її син ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем навчання, тому вважає себе чудовою матір`ю, яка піклується про своїх дітей.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Сорока Л.М. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення за даною статтею має бути вказано, які саме акти порушено і якими конкретно діями особи. Однак, в складеному працівниками поліції протоколі, не вказано чіткої вказівник на нормативний акт, який було порушено та які саме дії вчинено або не вчинено особою, що на думку захисника, свідчить про некоректність звинувачення ОСОБА_1 у невиконанні батьківських обов`язків. 
Таким чином, на думку захисту, складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу цього адміністративного правопорушення, а саме: у протоколі не зазначено, які саме батьківські обов`язки, що встановлені ч. 1-7 ст. 150 СК України, не виконувала ОСОБА_1 .
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 надала суду свої пояснення щодо даної події та зазначила, що 06.12.2025 приблизно о 15 год. 39 хв. вона отримала на мобільний телефон сповіщення сигналізації щодо пошкодження її транспортного засобу марки «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 , та виглянувши з балкону, побачила, що біля її автомобіля знаходиться обломок верхньої частини дитячого самокату. Вийшовши на подвір`я вона встановила, що напередодні, приблизно в період часу з 15 год. 20 хв. по 15 год. 40 хв. малолітній ОСОБА_6 , знаходився у подвір`ї будинку № 11, що по вулиці Олексіївській, в м. Києві, де знайшовши на дитячій площадці обломок дитячого самокату, почав його розкручувати та підкидати догори, в результаті чого даний обломок впав на припаркований у подвір`ї належний потерпілій транспортний засіб та пошкодив авто. Свідком причетності ОСОБА_2 до даної події був її сусід ОСОБА_7 та два товариші Гліба, які з ним знаходилися в той час на подвір`ї. Про факт даної події потерпіла відразу повідомила працівників поліції, які встановили контактний номер матері ОСОБА_8 . Під час розмови по телефону з ОСОБА_1 , остання повідомила, що на даний час знаходиться за містом та не зможе підійти на місце події, у зв`язку з чим потерпіла надіслала їй фотознімки пошкодженого автомобіля. ОСОБА_1 переглянувши фотознімки, повідомила, що зможе обговорити всі деталі лише в понеділок, так як знаходиться за містом, а її син в м. Києві. 08.12.2025 приблизно о 12 год. 00 хв. потерпіла зустрілася з ОСОБА_1 на місці події, де в присутності працівників поліції вони намагалися домовитися щодо відшкодування завданої шкоди, однак ОСОБА_1 відмовилася відшкодовувати завдану потерпілій моральну шкоду, у зв`язку з чим потерпіла була вимушена звернутися до працівників ювенальної поліції, які в подальшому і склали протокол відносно ОСОБА_1 . 
Таким чином, потерпіла ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківську обов`язки відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим просила визнати останню винною у вчиненні даного правопорушення. 
Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Сікорська Н.М. в судовому засіданні зазначила, що під час розгляду справи було повністю доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, наданими суду належними та допустимими доказами, які в цілому свідчать про недобросовісну та недобропорядну поведінку ОСОБА_1 щодо виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, тому просить визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні даного правопорушення та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу.
Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 , доводи адвокатів Сороки Л.М. та Сікорської Н.М., показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 636878 від 15.12.2025, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , долучені потерпілою відеозаписи з місця події та інші докази, суддя приходить до наступного. 
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.
Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 150 СК України:
- батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини
- батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
- батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 
- батьки зобов`язані поважати дитину. 
- передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 
- забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
- забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
У частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Як встановлено в ході судового розгляду справи, 06.12.2025 приблизно о 15 год. 39 хв. малолітній ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , пошкодив транспортний засіб марки «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_3 . 
Факт пошкодження малолітнім ОСОБА_9 транспортного засобу потерпілої ОСОБА_3 не заперечувала у судовому засіданні ОСОБА_1 та неодноразово зазначала, що згодна добровільно відшкодувати потерпілій завдану матеріальну шкоду. 
Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що 06.12.2025 дійсно малолітнім ОСОБА_9 було завдано шкоду майну потерпілої ОСОБА_3 , тому питання щодо відшкодування майнової чи моральної шкоди, завданої малолітньою особою, має розглядатися у порядку цивільного судочинства.
Що стосується наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд приходить до наступного. 
Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Перевіривши в судовому засіданні зміст складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, суд приходить до висновку, що в протоколі працівниками поліції не визначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не з`ясовано яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, а також не зазначено в чому саме проявилося неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків і чим конкретно воно підтверджено.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу цього адміністративного правопорушення, а саме у протоколі не зазначено, які саме батьківські обов`язки, що встановлені ч. 1-7 ст. 150 СК України, не виконувала ОСОБА_1 .
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Разом з тим, під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не конкретизовано, у який спосіб остання, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї малолітньої дитини, та яких саме обов`язків вона не виконала.
Наведене прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішенні ЄСПЛ (п. 109 по справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».
У протоколі, складеному щодо ОСОБА_1 , не визначено, які саме її неправомірні діяння свідчать про ухилення від батьківських обов`язків.
У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Суд звертає увагу на те, що ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за незабезпечення батьками умов для виховання дітей, тобто не результат, а сам процес, однак у протоколі про адміністративне правопорушення вказані посилання відсутні.
Крім того, завдання малолітнім ОСОБА_9 шкоди майну, жодним чином не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від своїх батьківських обов`язків, щодо виховання свого малолітнього сина.
Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту саме ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо її малолітнього сина.
Таким чином наявними в справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина, що в свою чергу не надає можливості зробити висновок про наявність в її діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до ст. 254 КУпАП, найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а наведені у постанові суду докази не містять у собі достатніх даних про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 1, 22, 23, ч. 1 ст. 184, 247, 251, 252, 283-284, 287-291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:           М.В. Вишняк