Справа № 947/3418/26
Провадження № 2/317/1214/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
за участі секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
До мого провадження за підсудністю з Київського районного суду міста Одеси надійшов позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі – «Позивач») до ОСОБА_1 (далі – «Відповідач») про стягнення боргу за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
17 вересня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2935928. Цим договором ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит на суму 10 650 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку за кредитом. В цей же день відповідачу були надані кошти.
21 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2935928 від 17.09.2020 передане новому кредитору – позивачу у справі.
Станом на момент відступлення права вимоги відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 34 932,00 гривень, з яких:
10 650,00 гривень – заборгованість за кредитом;
24 282,00 гривень – заборгованість з процентів за користування кредитом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не з`явився, його представник 09.04.2026 подала до суду відзив, доводи якого зводяться до незгоди з частиною позовних вимог щодо стягнення процентів за договором, що нараховані поза межами строку кредитування, та незгоди з розміром витрат позивача на правову допомогу. Ці доводи враховані судом при ухваленні рішення у справі. Станом на момент розгляду справи – 27 квітня 2026 року позивач відповідь на відзив до суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Клопотання позивача про витребування доказів судом не розглядалось, оскільки відповідач не заперечував тих обставин, на підтвердження яких воно подане.
Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. 
Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 2935928 від 17 вересня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 10 650 гривень строком на 30 днів. Узгоджено процентну ставку. Вказаний договір підписано в електронній формі.
В матеріалах справи (в електронній формі) також міститься копія договору відступлення права вимоги та інших документів за ним, якими підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 2935928 від 17 вересня 2020 року до позивача.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 10 650 гривень за цим кредитним договором.
Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 17.09.2020 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 24 282 гривні 00 копійок. 
Згідно до п. 1.5.2 Договору від 17.09.2020 сторони погодили порядок нарахування процентів.
При підписанні договору сторонами узгоджено Графік платежів, який є невід`ємною частиною укладеного кредитного договору. За цим Графіком розмір процентів за 30 днів строку кредитування становить 5 766,98 грн. Така ж сума процентів узгоджувалась між сторонами при ознайомленні позичальника з умовами договору при підписанні паспорту кредиту. Вказана сума розрахована за зниженою процентною ставкою, яка застосовується при належному виконанні позичальником своїх зобов`язань. В той же час, пунктом 1.8.2 Договору визначено загальну вартість кредиту за стандартною ставкою – 16 720,50 грн. Проценти за стандартною ставкою, відповідно, становлять 6 070,50 грн.
Зазначена сума процентів обґрунтована умовами договору № 2935928 від 17 вересня 2020 року і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Стосовно стягнення процентів за період після 17 жовтня 2020 року, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору строк кредитування встановлений до 17 жовтня 2020 року включно. Саме в цей день відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі та в Графіку платежів.
Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку надання цієї позики.
В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі.
Таким чином, нарахування процентів за договором № 2935928 від 17 вересня 2020 року за період після 17 жовтня 2020 року є необґрунтованим, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Доводи позивача щодо прогонгації договору, які наведені у позовній заяві, матеріалами справи не підтверджені, тому суд в цій частині повністю погоджується з доводами представниці відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню – в межах строку кредитування та в розмірі, узгодженими сторонами кредитного договору, що становить 5 766,98 гривень.
Судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) підлягають розподілу у справі пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, поверх 4, ЄДРПОУ: 35234236) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором: № 2935928 від 17.09.2020 в розмірі 16 720 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 50 копійок, з яких: 10 650 (десять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок основного боргу та 6 070 (шість тисяч сімдесят) гривень 50 копійок процентів.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 1 274 (одну тисячу двісті сімдесят чотири) гривні 38 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 3 829 (три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) гривень 27 копійок витрат на правову допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 1 564 (одну тисячу п`ятсот шістдесят чотири) гривні 02 копійки витрат на правову допомогу.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін