ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12944/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/12944/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24 листопада 2020 року, просить:
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків:
- № 0001765013 від 19 березня 2020 року, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 009 213 284 грн;
- № 0003755013 від 29 вересня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 450 831 988,75 грн;
- № 0001745013 від 19 березня 2020 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, позовні вимоги було задоволено частково, а саме, суд:
Визнав протиправним та скасував податкові повідомлення рішення від 19.03.2020 р. № 0001765013 за формою «П» та від 29.09.2020 р. № 0003755013 за формою «Р», в решті позовних вимог - відмовив.
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2022 року постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 березня 2023 року залишено без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року. Стягнув з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» судові витрати в розмірі 83 058,80 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.01.2024 року касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 березня 2023 року у справі №160/12944/20 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, суд:
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 0001765013 від 19 березня 2020 року за формою "П";
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 0003755013 від 29 вересня 2020 року за формою "Р";
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовив;
Стягнув на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 21020 грн. 00 коп.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року залишено без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року.
11.12.2025 від скаржника до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява про повернення надмірно сплачених коштів, яка обґрунтована тим, що з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, апелянт надмірно переплатив судовий збір в сумі 20196,00 грн. У зв`язку з чим, скаржник просить суд повернути надмірно сплачений судовий збір. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року задоволено частково клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про повернення надмірно сплачених коштів за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 в адміністративній справі №160/12944/20.
Повернуто Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 43968079) з Державного бюджету України, надмірно сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у справі № 160/12944/20 згідно платіжної інструкції від 08.10.2025 року №1093 в сумі 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
У задоволенні іншої частини клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – відмовлено.
Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №160/12944/20.
Позивач просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» судові витрати, пов`язані з проведенням судово-економічних експертиз на загальну суму 264 806,00 грн. 
Від Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків надійшли заперечення на заяву позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року задоволено частково заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/12944/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме суд:
Стягнув зі Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600, код ЄДРПОУ 43968079) на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо – збагачувальний комбінат» (вул. Рудна, буд. 47, м. Кривий Ріг, Криворізький район, Дніпропетровська область, 50064, код ЄДРПОУ 00190905) судові витрати пов`язані з проведенням судово-економічних експертиз в сумі 264805 (двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ять) грн. 94 коп.
В задоволенні решти заяви - відмовив.
Відповідач, не погодившись з такою ухвалою суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмови у задоволені заяви.
Скарга обґрунтована тим, що позивачем пропущений строку на подання заяви про стягнення судових витрат на судово-економічну експертизу. Зокрема, відповідно до ч.7 ст.139 КАСУ розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З аналізу даного законодавчого припису чітко вбачається, що докази понесених судових витрат, включаючи витрати на експертизу, мають бути подані до закінчення судових дебатів або не пізніше п`яти днів після ухвалення судового рішення. Натомість, суд першої інстанції не застосував положення ч.7 ст.139 КАСУ за наявності прямих підстав для їх застосування, оскільки позивач не подавав клопотання про відшкодування витрат на експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції, тим більше, що Позивач просить стягнути витрати й на проведення експертизи, яка призначалася при попередньому розгляді справи, рішення про проведення якої судом першої інстанції взагалі не ухвалювалось. Позивач не надав детальний розрахунок витрат на проведену судово- економічну експертизу, фактично ніяких доказів, окрім платіжних доручень, платником не подавалося. Позивач заяву про винесення додаткового судового рішення подана вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, хоча адміністративне процесуальне законодавство зазначає про необхідність її подання до ухвалення судового рішення.
Скаржник наголошує про відсутність з боку позивача інших доказів, які б підтверджували здійснення експертизи, а саме: копій договорів із ПП «Галаексперт»; розрахунків проведених витрат на експертизу з обґрунтуванням їх доцільності; актів виконаних робіт з детальним описом та інші докази.
Суд за заявою ПРАТ «ІНГЗК» стягнув з Міжрегіонального управління також 83 058,80 грн. за експертизу, яка була призначена ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.06.2022 ( під час попереднього розгляду справи).
Суд першої інстанції фактично здійснив повторне відшкодування вже компенсованих витрат, зокрема, витрати на експертизу 2022 року в сумі 83 058,80 грн. вже були стягнуті відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.06.2022 призначено судово-економічну експертизу по адміністративній справі №160/12944/20, виконання судово-економічної експертизи доручено судовому експерту Кузнєцовій Галині Олександрівні, доктору економічних наук, доценту (Приватне підприємство «Галаексперт»).
Факт оплати за проведення судово-економічної експертизи у справі №160/12944/20 підтверджується платіжною інструкцією № 4500040197 від 04.08.2022р. у розмірі 83 058,80 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 стягнуто з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» судові витрати в розмірі 83 058,80 грн.
Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 року касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 березня 2023 року у справі №160/12944/20 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час нового розгляду справи ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 було призначено судово-економічну експертизу у справі №160/12944/20, проведення якої доручалося судовому експерту Приватного підприємства «ГАЛАЕКСПЕРТ» Кузнєцовій Галині Олександрівні. Витрати по проведенню експертизи було покладено на ПРАТ «ІНГЗК».
На підставі вищевказаної ухвали суду ПП «Галаексперт» виставлений рахунок № СФ-265/26/1 від 07.10.2024 року на попередню оплату за судово-економічну експертизу №265/26, призначену ухвалою від 02.05.2024 у справі №160/12944/20 на суму 181747,20 грн. (без ПДВ).
Факт оплати за проведення судово-економічної експертизи у справі №160/12944/20 підтверджується платіжною інструкцією № 4500018965 від 30.10.2024 р.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 2 та 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України.
Частина 1 статті 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (ч. 3 ст. 139 КАС України).
Стаття 137 КАС України визначає, що свідку у зв`язку з викликом до суду відшкодовуються витрати, що пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та наймом житла, а також виплачується компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.
Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
Спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.
У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
За частиною 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, стаття 143 КАС України визначає порядок ухвалення рішення щодо судових витрат.
Так за вимогами зазначеної статті, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.
Отже, за вимогами законодавства докази підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів. При цьому, суд зазначає, що вимоги ч.3 статті 143 КАС України передбачають, можливість їх подання після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у разі наявності поважних причин подання доказів підтвердження судових витрат. При цьому, вказана стаття не містить строки в яких подаються такі докази.
За частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду.
При застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.
Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі, строк дії воєнного стану в Україні продовжувався неодноразово та діє на даний час.
Суд зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суди не припиняли, не призупиняли своєї діяльності та продовжували здійснювати правосуддя.
Як встановлено судами, загальна сума понесених позивачем витрат за проведення судово- економічних експертиз по справі 160/12944/20 складає 264 806,00 грн. (83 058,80 грн. + 181747,20 грн.).
Суд зазначає, що відповідач не спростовував проведення експертизи та понесені витрати на її проведення. 
Матеріали справи свідчать, що позивачем під час розгляду справи здійснювалось повідомлення суду про понесені витрати за проведення судово-економічних експертиз та надавались докази про понесені витрати, що свідчить про дотримання позивачем вимог частини 7 ст. 139 КАС України.
Щодо посилання скаржника на неврахування та незастосування судом першої інстанції вимог ч.5 ст.137 КАС України, відповідно до якої розмір витрат встановлюється на підставі належних доказів (включаючи договори та рахунки), а не лише банківських операцій, колегія суддів зазначає, що законодавство вимагає документального підтвердження витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати, вказаний скаржником доказ (договір, рахунок) не є обов`язковим для підтвердження понесених судових витрат.
Враховуючи викладене, з урахуванням наявних доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість стягнення витрат за проведеною судово-економічною експертизою на користь позивача у сумі 264805 (двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ять) грн. 94 коп. 
За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/12944/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко