ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/28124/25
Провадження № 22-ц/820/410/26

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
розглянув в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/28124/25
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року у складі судді Продана Б.Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги суд
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2025 року і повноліття дитини.
На підтримання заявлених позовних вимог позивачка посилалася, що 23 серпня 2018 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено відповідний актовий запис № 201 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 . Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Згідно акта від 22 вересня 2025 року ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .
Після розірвання шлюбних відносин та переїзду, батько дитини добровільно аліменти не сплачує, при цьому відповідач проходить військову службу та має стабільний дохід, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини щомісячно від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2025 року і до повноліття дитини.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.
ОСОБА_1 та його адвокат Пєтухов А.Ю. подали апеляційну скаргу, посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки судом не прийнято до уваги всі обставини справи, просять змінити вказане рішення, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Апелянт стверджує, що зміст судового рішення не обґрунтовує стягнення аліментів саме у розмірі частини всіх доходів відповідача, зазначає, що реальна можливість сплачувати саме такий розмір аліментів щомісячно не є аргументом, оскільки аліменти стягнуті не в твердій грошовій сумі.
Крім того апелянт зазначає, що судом першої інстанції не врахована наявність у відповідача іншої дитини на користь якої, відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16.05.2013 року, у справі № 368/611/13-ц з відповідача стягуються аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, судом не враховано факт утримання апелянтом свого батька, який визнаний особою з інвалідністю II групи, відтак, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки судом не враховано всі обставини справи, та реальна можливість апелянта сплачувати визначений судом розмір аліментів.
Крім того, апелянт зазначає, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо розміру стягнених з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений розмір є неспівмірним складності справи та обсягу доказової бази, який визначений додатками до позовної заяви та обмежений копіями наявних у позивача документів без необхідності додаткового витребування.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2025 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на її утримання.
Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16.05.2013 року, у справі № 368/611/13-ц з відповідача стягуються аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).
Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням положень ст. 182 СК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Цей розмір аліментів є достатнім для забезпечення розвитку дитини.
Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12,13,81,89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Посилання апелянта на те, що з нього стягуються аліменти за іншим рішенням суду у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батько має другу групу інвалідності, не позбавляє апелянта обов`язку утримувати неповнолітню дочку.
При цьому варто зазначити, що факт стягнення аліментів на утримання однієї дитини в розмірі частини всіх видів заробітку, не повинно погіршувати матеріальне становище іншої дитини, яка також отримує аліменти на утримання від батька, тому визначення аліментів в розмірі частини всіх видів заробітку на утримання іншої дитини, буде дотримувати баланс інтересів обох дітей, які мають право на належне утримання з боку батька. 
Крім того апелянтом не доведено, що батько перебуває на його утриманні і відсутні інші особи зобов`язані утримувати батька в силу закону. 
Щодо доводів про неспівмірність заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано врахував надані представником позивачки докази. Водночас відповідач, заявляючи клопотання про зменшення розміру витрат, не надав доказів їхньої неспівмірності критеріям, визначеним ст. 137 ЦПК України. Відтак суд першої інстанції цілком правомірно стягнув 5 000 грн. витрат на правову допомогу, які з врахуванням складності справи, обсягу роботи адвоката є співмірними витратам позивача на правову допомогу.
Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано відповідної правової оцінки.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається
Керуючись ст. ст. 374,375,382,384,389,390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Судді    А.М. Костенко Р.С. Гринчук 
Т.В. Спірідонова