Справа № 362/1732/26
Провадження № 1-кс/362/144/26
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
26 лютого 2026 року
слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 про постановлення ухвали,
В С Т А Н О В И В:

Судом отримано вказану скаргу на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 23 вересня 2025 року під час проведення обшуку було вилучено належне заявнику майно.
Посилаючись на той факт, що слідчий не повернув вилучене майно, заявник просить постановити ухвалу якою зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно.
Вирішуючи питання про дотримання строків звернення із даною скаргою, слідчий суддя зважає на такі обставини.
Норма пункту 2 частини першої статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Норма частини сьомої статті 237 КПК України передбачає, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частина п`ята статті 171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Проте, із доданої до скарги відповіді суду вбачається, що у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку не вирішувалось питання щодо арешту вказаного майна.
Також, із доданої до скарги копії протоколу обшуку вбачається, що зазначене майно було вилучено у довірителя заявника 23 вересня 2025 року.
Тобто, відповідно до вимог частини першої статті 304 КПК України, строк подання даної скарги на бездіяльність, з урахуванням положень статті 115 КПК України, обчислюється в межах вересня 2025 року.
Натомість, дану скаргу здано до канцелярії суду 24 лютого 2026 року (про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції суду).
Тобто, дану скаргу подано через понад шість календарних місяців!!!
Відповідно до пункту третього частини другої статті 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Оскільки, строк подання даної скарги на бездіяльність слідчого закінчився у вересні 2025 року, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга подана після закінчення строку, передбаченого кримінальним процесуальним законом.
При цьому, особа, яка подала скаргу, не порушує питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності.
Одночасно, слід зауважити, що кримінальний процесуальний закон не пов`язує початок перебігу строку на оскарження бездіяльності із датою, коли особа дізналася про вчинення бездіяльності, а чітко та імперативно визначає початком перебігу строку на оскарження бездіяльності саме момент її вчинення, оскільки в частині першій статті 304 КПК України встановлює, що скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.
За таких обставин, скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Воднораз заявнику слід роз`яснити наступне.
Частина перша статті 303 КПК України встановлює вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Як вбачається із прохальної частини скарги, особа яка її подала відповідно до статті 303 КПК України не оскаржує будь-яке рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, а просить: «постановити ухвалу».
Тобто, особа яка подала скаргу не оскаржує дії чи нездійснення слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а також, не оскаржує рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Також, необхідно звернути увагу заявника, що відповідно до наведених норм КПК України, оскарженню підлягають рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Натомість, положення кримінального процесуального закону не передбачають можливості розгляду скарг про постановлення ухвал.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 304 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 про постановлення ухвали – повернути особі, яка її подала.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання особою копії судового рішення.

Слідчий суддя