Справа № 700/831/25 
Провадження № 1-кп/700/5/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка Черкаської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боярка Звенигородського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
01.07.2025, близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із братом ОСОБА_4 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючий прямий умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв у дві руки бензопилу та порізав нею верхню третину лівого передпліччя потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта № 05-11-01/110 від 14.08.2025 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівого передпліччя із ушкодженням м`язів, апоневроза та серединного нерва, що супроводжувалися розвитком післятравматичної невропатії серединного нерва, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством, яке виражається у нанесенні тілесних ушкоджень. 
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав частково та пояснив суду, що 1 липня 2025 року він разом з рідним братом ОСОБА_5 зранку працювали по господарству в с.Порадівка, а потім домовилися поїхати в ліс. Згодом між ним з братом стався конфлікт через те, що брат образливо висловився на адресу покійного брата, який загинув на війні. Між ними сталася словесна перепалка. Він взяв до рук бензопилу, завів її, хотів налякати нею брата, почав бігти за ним, а той тікав від нього. В якийсь момент брат ОСОБА_5 взяв до рук шмат шиферу у завдав йому удар по руці, а він не втримав від удару бензопилу і внаслідок цього пошкодив руку брата. Побачивши, що з руки йде кров він побіг до сусіда кликати на допомогу та викликати швидку. Жалкує що так сталося і готовий компенсувати потерпілому матеріальну шкоду, витрати на правничу допомогу і частково моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що з ОСОБА_4 вони є рідними братами (двійнятами). Між ними не рідко виникають конфлікти через запальний характер обвинуваченого. 01.07.2025 вони разом з братом працювали по господарству та домовилися після обіду поїхати в ліс. Після обіду він пішов до сусіда, коли повернувся на подвір`я, то зустрів брата ОСОБА_7 , який був розлючений, кричав до нього «де він ходить», нецензурно лаявся. Між ними виникла словесна лайка. ОСОБА_7 взяв до рук ножа, але втрутилася між ними мати і відняла у нього ножа. Тоді ОСОБА_7 взяв до рук сокиру і почав нею погрожувати йому. Мати забрала ту сокиру. Тоді ОСОБА_7 взяв із землі бензопилу, завів її і погрожуючи нею почав його переслідувати. Тікаючи від брата, він перечепився і впав, підвівся, схопив із землі шматок шиферу довжиною близько 1,5 м та обороняючись вдарив ним по руці ОСОБА_8 , коли той наблизився до нього, і в цей час ОСОБА_7 бензопилою пошкодив йому руку. Він впав на землю. Потім сусід відвіз його до лікарні, де йому зашили травмовану руку. Він перебував на стаціонарному лікуванні 16 днів, потім 10 днів на амбулаторному. Потребує ще однієї хірургічної операції, оскільки рука повноцінно не працює. Просить задовольнити цивільний позов.
Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю обвинуваченого та потерпілого, в судовому засіданні пояснила, що 01.07.2025 вона працювала на городі біля подвір`я. Почувши з двору крики клопців, нецензурну лайку, пішла до них. ОСОБА_7 кричав до ОСОБА_5 , брав до рук ножа, сокиру, які вона відняла у нього. Намагалася заспокоїти його, але він її не слухав. Коли ОСОБА_7 підняв із землі бензопилу, вона крикнула ОСОБА_5 , щоб він тікав. Син ОСОБА_5 побіг по двору до кошари, а ОСОБА_7 з пилкою в руках за ним. Потім вона почула крик ОСОБА_5 і побачила, що він лежить на землі із скривавленою рукою. Зрозумівши, що сталося, вона побігла в будинок за медикаментами. Що було потім, пам`ятає погано. Попутним транспортом дісталася до лікарні, де сину ОСОБА_5 зашили пошкоджену руку. Сварки між братами виникають досить часто через запальний характер сина ОСОБА_7 .
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, а саме:
- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 та відеозаписом до нього, під час якого потерпілий послідовно показав як йому були завдані тілесні ушкодження руки братом ОСОБА_4 01.07.2025 за допомогою бензопили;
- висновком судово-медичного експерта ОСОБА_10 від 14.08.2025 про те, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівого передпліччя із ушкодженням м`язів, апоневроза та серединного нерва, що супроводжувалися розвитком післятравматичної невропатії серединного нерва, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення. Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. У своїй сукупності всі докази підтверджують доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті.
Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України - тобто, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно з ч.1 ст.12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, особу винного, який задовільно характеризуються за місцем проживання, обставини, що обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не знаходить. Обвинувачений під час судового розгляду висловлював каяття у скоєному, проте тут же звинувачував потерпілого, що протирічить його ж словам про каяття.
Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, чого в даному випадку обвинувачений не демонстрував, вибачення у потерпілого не просив.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 1 ст.122 КК України у виді обмеження волі, вважає за можливе застосувати до нього ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Потерпілий ОСОБА_4 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з нього матеріальної шкоди на суму 27943 грн, що полягала у витратах на медикаменти, обстеження та на послуги таксі, а також моральної шкоди у сумі 200000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги потерпілого визнав частково. Погодився відшкодувати матеріальну шкоду та витрати на правничу допомогу - у повному розмірі, а моральну шкоду лише в розмірі 50000 грн, оскільки заявлений розмір моральної шкоди у сумі 200000 вважає необґрунтованим і надмірно великим.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних та фізичних страждань, та наслідки від них, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Граничні межі, при визначенні розміру моральної шкоди законодавством не встановлені.
З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер правопорушення, ушкодження здоров`я, глибину душевних страждань, суд прийшов до висновку, що заявлений потерпілим позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 70000 грн., так як даний розмір моральної шкоди знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_4 70000 грн. моральної шкоди, тому що в результаті завдання йому тілесного ушкодження, яке сталося з вини обвинуваченого - потерпілий поніс моральні страждання, які полягали в тому, що він терпів біль та страх за своє здоров`я. Деякий час не мав можливості спілкуватися із сім`єю, знаходився на стаціонарному лікуванні. Внаслідок тілесного ушкодження потерпілий і до цього часу відчуває моральні страждання, оскільки повноцінно не відновив своє здоров`я та втратив звичну для себе працездатність. 
Враховуючи вищезазначені обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. є завищеним. Необхідним, достатнім розміром для компенсації його немайнових втрат суд вважає суму у розмірі 70000,00 гривень, а тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити частково, на суму 70000,00 грн., що є достатньою компенсацією за спричинені йому моральні страждання.
Крім того, оскільки кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є таким, що пов`язане з домашнім насильством, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 за наслідками вчиненого ним правопорушення є кривдником, а потерпілий постраждалою особою від домашнього насильства відповідно до п.6 ч.1 ст.1Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", згідно якого "Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі", а "Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі".
Згідно зі ст.28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.
Тому, враховуючи думку прокурора, потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 , як кривднику, необхідно призначити обмежувальні заходи що передбачені ст.91-1 КК України, у т.ч. виконання програми для кривдників.
Програми для кривдників виконують, згідно зі ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», - суб`єкти, відповідальні за виконання такої програми - місцева державна адміністрація та орган місцевого самоврядування, а органом, що здійснює профілактичний облік кривдників і профілактичну роботу з ними - здійснює орган Національної поліції України - уповноважений підрозділ органів Національної поліції України, тому копія вироку для виконання підлягає направленню до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, підстави для його обрання судом наразі також відсутні, оскільки він дотримується вимог КПК України щодо процесуальної поведінки.
Керуючись ст. ст.349,368,370,371,373,374 КПК України, ст.ст. 2, 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає зобов`язання:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, як до особи яка вчинила злочин, пов`язаний з домашнім насильством, строком на три місяці: зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників за місцем проживання.
Виконання проходження ОСОБА_4 програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування – Лисянську селищну раду Звенигородського району Черкаської області.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_4 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 70000 грн (сімдесят тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, матеріальної шкоди на суму 27943 грн (двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок три гривні) та 5000 грн (п`ять тисяч гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя  ОСОБА_11