Справа № 462/3469/24 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г. М. 
Провадження № 22-ц/811/2259/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М. Чиж
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фамільний дворик» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2025 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фамільний дворик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
в с т а н о в и в: 

22.04.2024 року ОСББ «Фамільний дворик» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 70 091,35 грн боргу, з яких 46 654,60 грн - заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2021 року по 31.03.2024 року, 4202,75 грн - 3% річних, 19 234,00 грн - інфляційні втрати.
Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фамільний дворик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги про стягнення коштів закрито з підстав, що розгляд даної справи належить до юрисдикції господарського суду.
Ухвалу суду оскаржило ОСББ «Фамільний дворик».
Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що вирішуючи питання чи можна вважати правовідносини, що склалися між сторонами є господарськими, слід керуватися положеннями статті 3 ГК України, та ст. 20 ГПК України, п. 3 ч.1 якої визначено, що до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. 
Особливості правового режиму майна багатоквартирного будинку зумовлюють спеціальне правове регулювання порядку реалізації прав власниками нерухомого майна в такому будинку. 
Так, частиною другою статті 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. 
Разом з тим, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що між сторонами даного спору виникли правовідносини, які пов`язані з наданням та оплатою житлово-комунальних послуг, що надаються співвласнику багатоквартирного будинку. Таким чином, предметом даного спору є грошове зобов`язання, у якому серед інших прав та обв`язків сторін на боржника покладено виключно цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи суб`єктний склад учасників, суть спору та зміст правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі, вважає, що спір підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.
Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
У засідання суду апеляційної інстанції представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фамільний дворик» - Школьна А.В. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фамільний дворик» - Школьної А.В., перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розглядові за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства у якому повинна розглядатися визначена категорія справ. 
Під час визначення предметної юрисдикції справи суди повинні виходити з суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин. 
У статті 124 Конституції України зазначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСББ ««Фамільний дворик» зареєстровано як юридичну особу з місцем знаходження за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 230А, корпус 1.
Відповідно до п. 2.1. Статуту ОСББ «Фамільний дворик» метою створення Об`єднання є забезпечення і захист співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче значення діяльності Об`єднання може здійснюватися власними силами Об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання (п. 2.2 Статуту). 
Згідно п. 3.2., 3.3. Статуту ОСББ «Фамільний дворик» завданням та предметом діяльності Об`єднання є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку, прибудинкових будівель та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами. 
Відповідачка ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , в якому створено ОСББ «Фамільний дворик». 
Зокрема, вона є власником наступного нерухомого майна: нежитлового приміщення VI, VIII загальною площею 55,3 кв.м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , група нежитлових приміщень загальною площею 195,2 кв.м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 40,8 кв.м, яка знаходяться за адресою АДРЕСА_4 . 
ОСББ «Фамільний дворик» здійснює утримання та обслуговування зазначеного вище будинку. 
Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі, і відрахувань до резервного, ремонтного фондів встановлюються загальними зборами Об`єднання відповідно до закону та Статуту ОСББ. 
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач покликався на невиконання відповідачкою обов`язку зі своєчасної оплати внесків співвласника багатоквартирного будинку, внаслідок чого за період з 01.04.2021 року по 31.03.2024 року (включно) у неї виникла заборгованість в розмірі 46 654,60 грн.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі виник спір як між органом правління ОСББ в особі голови ОСББ та членом ОСББ (відповідачем ОСОБА_1 ) з приводу стягнення членських внесків, які справляються для забезпечення поточної діяльності Об`єднання, у зв`язку з чим, виходячи з практики Верховного Суду, дійшов висновку про належність даного спору до юрисдикції господарського суду.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
У частині 1 ст. 20 ГПК України зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 2 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
 
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
 
Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.
 
За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції – ОСББ (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) (я. 1 ст. 9 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»,). За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Стаття 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає права співвласників багатоквартирного будинку. За змістом пунктів 1, 2 частини першої цієї статті співвласники багатоквартирного будинку мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.
Разом з тим, за змістом пунктів 1, 5 частини першої статті 7 ЗаконуУкраїни «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.
Аналогічні вимоги містять положення ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, згідно яких власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом
Отже, управління майном багатоквартирного будинку є правом (та, відповідно, обов`язком) власників приміщень у багатоквартирному будинку, яке може реалізовуватися та виконуватися ними через ОСББ, створене в цьому будинку, або шляхом передачі відповідних функцій (чи їх частини) управителю або асоціації.
Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів ОСББ) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.
Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. 
Водночас відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», згідно ст. 13 якого залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору, а управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживачами такої послуги може бути індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги), або колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
Надання управителем послуг з управління будинком породжує права та обов`язки між співвласниками багатоквартирних будинків і виконавцем таких послуг.
Як убачається з матеріалів справи, ОСББ «Фамільний дворик» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 70 091,35 грн заборгованості за несвоєчасну оплату внесків співвласників багатоквартирного будинку, з яких 46 654,60 грн - заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2021 року по 31.03.2024 року, 4202,75 грн - 3% річних, 19 234,00 грн - інфляційні втрати. 
Враховуючи предмет, характер спору та суб`єктний склад його сторін, колегія суддів вважає, що спір у даній справі, який виник між ОСББ «Фамільний дворик» та співвласником багатоквартирного будинку ОСОБА_1 , пов`язаний з обов`язком відповідачки брати участь в утриманні будинку у спосіб оплати нею наданих позивачем житлово-комунальних послуг, що в свою чергу виключає наявність між сторонами корпоративних відносин, а відтак підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.02.2021 року у справі № 906/1308/19.
З наведених мотивів, ухвалу суду слід скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фамільний дворик» задоволити.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 06 березня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра