ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року	справа № 380/17526/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в Державній прикордонній службі України з 17.12.1997 по 27.08.2000, з 22.08.2014 по 05.08.2015, а також з 26.01.2016 по 16.06.2025. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14 червня 2025 року № 676-ОС позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення майстер-сержанта ОСОБА_1 з 16 червня 2025 року. Вислуга років на 16 серпня 2025 року складає: календарна 13 років 00 місяців, 13 днів. Цим же наказом визначено відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби (з 26.01.2016 по 16.06.2025).
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не виплачено в повному обсязі одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних роки служби, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою судді від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що згідно з пунктами 4-5 глави 9 розділу V Інструкції № 558, у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, визначена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Повідомляє, що позивачу, за час проходження військової служби в періоди, що передували зарахуванню у списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 вже виплачувалася одноразова грошова допомога, зокрема при виключенні 27.08.2000 зі списків особового складу і всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_2 згідно наказу від 07.08.2000 № 108-ОС, а також при виключенні 05.08.2015 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_5 згідно наказу від 05.08.2015 № 142-ОС.
Таким чином, позивачу згідно наказу від 14.06.2025 № 676-ОС, у відповідності до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» правомірно визначено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби (з 26.01.2016 по 16.06.2025).
Отже, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.
З інформації, викладеної в послужному списку позивача вбачається, що 17 грудня 1997 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 призвано на військову службу до Військової частини НОМЕР_6 . 
10 січня 1999 року ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом до Військової частини НОМЕР_2 та укладено контракт строком на 3 роки.
Наказом ПСН від 03.08.2020 № 178-ОС ОСОБА_1 звільнений в запас ЗСУ за ст. 26 п. 6 «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням) Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» без права носіння військової форми одягу. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 07 серпня 2000 року № 108-ос виключено зі списків частини та всіх видів утримання ОСОБА_1 з 27.08.2000. Вислуга років на день звільнення складає 02 роки 8 місяців 10 днів.
Згідно з цим же наказом №108-ос, позивач гідний виплати одноразової грошової винагороди за період з 01.01.2000 до 27.08.2000 в повному розмірі, встановленої наказом Командувача Прикордонними військами України від 03.11.1993 № 280.
22 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача призвано на військову службу по мобілізації до Військової частини НОМЕР_5 .
Наказом начальника НОМЕР_7 прикордонного загону (І категорії) від 05 серпня 2015 року №142-ОС ОСОБА_1 звільнено та виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення з 05 серпня 2015 року та визначено виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 11 повних календарних місяців служби.
В подальшому наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 січня 2016 року № 16-ОС позивача зараховано на військову службу за контрактом до списків особового складу загону, всіх видів забезпечення.
Згідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.06.2025 № 676-ОС, майстерсержанта ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 16.06.2025. Вислуга років на 16 серпня 2025 року складає: календарна 13 років 00 місяців, 13 днів.
Вказаним наказом № 676-ОС, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби (з 26.01.2016 по 16.06.2025).
Позивач вважає, що під час звільнення зі служби відповідачем протиправно не виплачено в повному обсязі одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних роки служби, тому звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору по суті, суд керується таким.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 за № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з положеннями статті 40 Закону № 2232-ХІІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
У свою чергу, права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20.12.1991 за № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011- XII).
Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами першою та другою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII передбачено виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Так, відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку із звільненням з полону.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (пункт 2 статті 15 Закону № 2011-XII).
Пунктом 4 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (надалі - Інструкція №558) визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, визначена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (пункт 5 глави 9 розділу V Інструкції).
Згідно з абз. 7 п. 10 Постанови №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.
Таким чином, аналізуючи вищевказані положення Закону № 2011-XII, Інструкції №558 та Постанови №393, слід дійти висновку, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
Законодавцем встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої календарної служби, а саме: ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.
Так, з наявних у матеріалах справи копії послужного списку та наказів слідує, що позивач за час проходження служби в Державній прикордонній службі України тричі звільнявся з військової служби.
Як встановлено судом вище, наказом ПСН від 03.08.2020 № 178-ОС ОСОБА_1 звільнений в запас ЗСУ за ст. 26 п. 6 «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням) Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу». 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 07 серпня 2000 року № 108-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів утримання з 27.08.2000.
Згідно з цим же наказом №108-ос, позивач гідний виплати одноразової грошової винагороди за період з 01.01.2000 до 27.08.2000 в повному розмірі, встановленої Наказом Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону України - командуючого Прикордонними військами України від 3 листопада 1993 року №280 «Про порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги». 
Також, 22 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача призвано на військову службу по мобілізації до Військової частини НОМЕР_5 .
Наказом начальника НОМЕР_7 прикордонного загону (І категорії) (Військова частина НОМЕР_5 ) від 05 серпня 2015 року №142-ОС ОСОБА_1 звільнено та виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення за пунктом 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України).
Цим же наказом №142-ОС визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 11 повних календарних місяців служби.
Згідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.06.2025 № 676-ОС, майстерсержанта ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 16.06.2025. Вислуга років на 16 серпня 2025 року складає: календарна 13 років 00 місяців, 13 днів.
Вказаним наказом № 676-ОС, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби (з 26.01.2016 по 16.06.2025).
Отже, з аналізу вищенаведеного слідує, що при попередньому звільненні з військової служби у 2000 та 2015 роках, позивач вже набував право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому у 2025 році така допомога правомірно була виплачена лише за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, (з 26.01.2016 по 16.06.2025), що становить 9 повних календарних років служби).
Беруче до уваги встановлені вище обставини, суд доходить висновку про відсутність протиправної бездіяльність з боку відповідача стосовно позивача та відповідно про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволені позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя	Братичак Уляна Володимирівна