Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 р. справа №520/27906/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо не призначення та не проведення службового розслідування стосовно травми військовослужбовця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за фактом отриманої травми протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) в межах їх повноважень призначити та провести службове розслідування стосовно поранення позивача, військовослужбовця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за фактом отриманої травми;
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо не складення та не видачі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої на його ім`я згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України» за фактом отриманої травми протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) в межах своїх повноважень видати позивачу, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформлену згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України», після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) за фактом отриманої травми.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у квітні 2022 року у складі бойової групи під командуванням ст. лейтенанта ОСОБА_2 виконував бойові завдання на 2-му взводному опорному пункті (ВОП-2) під АДРЕСА_3 . 05 квітня 2022 року знаходився на бойовому посту на ВОП-2. Близько 13 години відбувся авіаційно-ракетний обстріл позиції, на якій позивач знаходився у той час один. Під час вибуху ракети вибуховою хвилею позивач був збитий з ніг та кинутий на залізобетонні залізничні шпали. У результаті цього отримав травму правого колінного суглобу. Позивач зазначає, що відповідач за фактом отриманої травми не провів службове розслідування щодо обставин травмування.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що у відповідача не обліковано жодного нещасного випадку (травмування, поранення, тощо) з участю як потерпілої сторони громадянина ОСОБА_1 , що в свою чергу, а тому вістуні підстави для проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини травмування. 
Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.
Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, про що сторонами не заперечувалося. 
Позивач у позовній заяві зазначив, що у квітні 2022 року у складі бойової групи під командуванням ст. лейтенанта ОСОБА_2 виконував бойові завдання на 2-му взводному опорному пункті (ВОП-2) під АДРЕСА_3 . 05 квітня 2022 року знаходився на бойовому посту на ВОП-2. Близько 13 години відбувся авіаційно-ракетний обстріл позиції, на якій позивач знаходився у той час один. Під час вибуху ракети вибуховою хвилею позивач був збитий з ніг та кинутий на залізобетонні залізничні шпали. У результаті цього отримав травму правого колінного суглобу.
Судом встановлено, що свідками зазначеного травмування були: головний старшина 4-го батальйону 2-ї роти НОМЕР_4 ОСОБА_3 , капітан ОСОБА_4 ; штаб сержант ОСОБА_5 ; солдат ОСОБА_6 ; старший лейтенант ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_7 .
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №65281 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.01.2023 по 09.02.2023 з діагнозом: травматичне ушкодження правого колінного суглобу. Стійкий больовий синдром праворуч. Порушення функції опори та ходьби, ускладнене несвоєчасним зверненням за медичною допомогою. 
Позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 НГУ з вимогою провести службове розслідування за фактом отримання вибухової травми правого колінного суглобу 05.04.2022р. приблизно о 13 годині на ВОП-2 в/ч3005 НГУ під час виконання завдання по захисту Батьківщини з урахуванням пояснень свідків отримання мною травми та видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
У відповідь на рапорт отримано лист від командира військової частини НОМЕР_2 НГУ № 40/05/1/3-К-85 від 16.04.2025 зміст якого полягає в наступному: У процесі розгляду вищевказаного запиту було виявлено відсутність оригінальної довідки первинної медичної карти (форма 100) за 06 квітня 2022 року або її копії, також відсутні підтверджуючи медичні документи (виписки) які будуть засвідчувати втрату працездатності більше ніж на добу та за допомогою яких можливо відслідкувати причино-наслідковий зв`язок до моменту отримання громадянином ОСОБА_1 виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.02.2023 № 65281 (видана Державної установою інститутом патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка). З огляду на вищевикладене, повідомляємо, що проведення розслідування по факту отримання травмування (у тому числі поранення), згідно Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 року №1346, є неможливим.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини травмування, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Наказом Міністерства оборони України №332 від 27.10.2021 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за №1667/37289 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція), якою визначено процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини). Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу І Інструкції визначено, що випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Згідно з пунктом 1 розділу 2 Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Відповідно до абзацу 5 пункту 8 розділу 2 Інструкції комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення, складає акт проведення розслідування нещасного випадку за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надає їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами.
Згідно з пунктом 10 розділу 2 Інструкції обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира; прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів; отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду; смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Відповідно до пункту 11 розділу 2 Інструкції обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин; перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником); алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку; використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби; природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.
Відповідно до абзацу 8 пункту 18 розділу 2 Інструкції на підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення).
Відповідно до підпункту Є пункту 21.5 глави 21 розділу 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.
Відповідно до пункту 21.7. глави 21 розділу 2 Положення постанова ВЛК про причинний зв`язок травми та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми, або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування нещасного випадку, за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції, Акті про нещасний випадок, за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми.
З наведеного слідує, що Інструкцією регламентовано чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями у Збройних Силах України, а саме встановлено певний алгоритм дій, які повинні бути вчинені як з боку військовослужбовця або особи, що представляє цього військовослужбовця, з яким трапився нещасний випадок, в тому числі його безпосереднього командира (начальника) або керівника робіт так і зі сторони командування військової частини, у разі отримання ним відповідного звернення від останніх.
З урахування вищезазначеного суд приходить до висновку, що довідка про обставини травми видається на підставі наказу командира військової частини, який в свою чергу видається на підставі результатів службового розслідування, в яких встановлено обставини отримання травми.
Судом з матеріалів справи встановлено, що службове розслідування, щодо обставин травмування ОСОБА_1 не проводилося.
Водночас суд зазначає, що сам по собі факт відсутності у відповідача первинних медичних документів або їх копій не може бути підставою для відмови у призначенні та проведенні службового розслідування щодо обставин отримання травми військовослужбовцем. 
З аналізу наведених норм Інструкції вбачається, що службове розслідування проводиться саме з метою встановлення обставин та причин настання нещасного випадку, а також з`ясування факту зв`язку такого випадку з виконанням обов`язків військової служби. 
Таким чином, встановлення обставин отримання військовослужбовцем травми, у тому числі перевірка наявності підтверджуючих документів, пояснень свідків, інших доказів, є безпосереднім предметом службового розслідування, а не передумовою для його призначення.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що з метою повного та всебічного захисту прав позивача необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України межах їх повноважень призначити та провести службове розслідування стосовно поранення позивача, військовослужбовця ОСОБА_1 за фактом отриманої травми.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформлену відповідно до додатка № 5 до наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми, суд зазначає таке. 
Вказана позовна вимога є передчасною, оскільки на момент розгляду справи відповідачем не проведено службового розслідування щодо обставин травмування позивача, за результатами якого має бути встановлено обставини та причини отримання травми, а також вирішено питання щодо оформлення відповідних документів. 
З огляду на викладене, питання щодо складання та видачі довідки про обставини травми може бути вирішене лише після проведення службового розслідування та встановлення відповідних обставин отримання травми.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не призначення та не проведення службового розслідування стосовно травми військовослужбовця ОСОБА_1 за фактом отриманої травми протиправною.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в межах їх повноважень призначити та провести службове розслідування стосовно поранення позивача, військовослужбовця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за фактом отриманої травми.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 05 березня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ