ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/14374/25
Провадження № 22-ц/820/315/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Демчук В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка подана їх представником ОСОБА_4 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року (суддя Палінчак О.М.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. 
В обґрунтування позову зазначали, що 05 жовтня 2022 року близько 22 год. 00 хв. поблизу с. Вербка Летичівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області на автодорозі М-30, сполученням «Стрий-Ізварине» відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_5 , випав з автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який транспортували на евакуаторі марки «Mercedes-Benz Sprinter» 3500», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. 
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №72 смерть ОСОБА_5 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, субдуральних крововиливів (під твердими мозковими оболонками) в задніх черепних ямках по 20 мл з кожної сторони, субарахноїдальних крововиливів під м`якими мозковими оболонками) по конвекситальній поверхні обох лобних та обох скроневих часток і в діляночці мозочку, внутрішньо мозкових крововиливів в сірій речовині по базальних поверхнях правої та лівої лобної і правої та лівої скроневих часток, забою речовини головного мозку в товщі моста, з місцями травмуючої сили у вигляді забійних ран у волосяній частині голови в потиличній ділянці по середній лінії та у волосяній частині голови в задніх відділах лівої тім`яної ділянки, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови задніх відділах лівої тім`яної ділянки та в потиличній ділянці по середній лінії, що в сукупності супроводжувалось набряком головного мозку, який і явився безпосередньою причиною смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними в момент заподіяння та, в даному випадку, мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті, а також легкі тілесні ушкодження. Вказана відкрита черепно-мозкова травма могла утворитися від дії тупого твердого предмета із переважаючою травмуючою поверхнею (про що свідчить характер переломів), як наслідок, удару таким предметом, так і при падінні та ударі об такий. Тілесні ушкодження виявленні на тілі трупа ОСОБА_5 могли утворитися під час падіння на асфальтобетонне покриття з рухомого автомобіля.
За фактом ДТП відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області 06.10.2022 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022240000000426.
Таким чином, на думку позивачів, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
13 лютого 2023 року слідчим ВРЗ СТ СУ ГУНП в Хмельницькій області кримінальне провадження №12022240000000426 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, складу кримінального правопорушення.
Зазначали, що внаслідок вищевказаної ДТП було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема: синові ОСОБА_1 , матері ОСОБА_2 , батькові ОСОБА_5 .
Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 3500», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT1239498 чинного на дату ДТП.
22.04.2025 представник позивачів повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування, проте, отримав відмову, оскільки страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. А тому, позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав.
На думку позивачів, відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, страховиком особи, яка завдала шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 3500», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована у відповідача, то обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну позивачам, відповідно до Закону України №1961-IV від 01.07.2004 покладається на відповідача, як страховика.
Враховуючи викладене, просили суд стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 99850 грн страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника; 20100 грн відшкодування моральної шкоди; 12112 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги; 2343,13 грн пені; 839,65 грн інфляційних втрат; 226,75 грн - 3% річних; на користь ОСОБА_2 99850 грн. страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника; 20100 грн відшкодування моральної шкоди; 12112 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги; 2343,13 грн пені; 839,65 грн інфляційних втрат; 226,75 грн 3% річних; на користь ОСОБА_3 20100 грн відшкодування моральної шкоди; 9084 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги; 392,64 грн пені; 140,70 грн інфляційних збитків; 38 грн 3% річних.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника – адвоката Чабан І.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права.
Вказують, що відповідно до роз`яснень п. 8, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Зазначають, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, страховиком особи, яка завдала шкоду. Вищезазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові КЦС ВС від 26 квітня 2022 року (права №184/1461/20-ц).
Посилаються на те, що відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив наявність непереборної сили або умислу потерпілого, відповідно. Страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, який стався за участю забезпеченого транспортного засобу внаслідок якого заподіяно шкоду життю потерпілого.
За позицією скаржників, в діях пасажира ОСОБА_5 наявна форма вини у вигляді необережності, а не умислу, як зазначає відповідач. 
Вважають помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки у настанні ДТП відсутня вина водія ОСОБА_6 , тому випадок не є страховим та відповідальність страховика не настає, у зв`язку із тим, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, що, в свою чергу, підтверджується цивільним законодавством та позицією Верховного Суду (постанова від 21.12.2022 у справі №369/13458/20)..
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19.01.2026 відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на апеляційну скаргу повернуто без розгляду.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання повідомлені належним чином. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що  ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 . В свою чергу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 .
Згідно з актом службового розслідування від 13.10.2022, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 , автомобіль Volkswagen Т4, у якому перебував солдат ОСОБА_5 , був розміщений на евакуаторі марки Mercedes-Benz Sprinter ( НОМЕР_2 ) під керуванням громадянина ОСОБА_6 , старший сержант ОСОБА_7 пересів у кабіну автомобіля-евакуатора, а солдат ОСОБА_5 залишився у автомобілі, який евакуюють. Під час продовження руху 05.10.2022 близько 23:16 на автомобільній дорозі М-30 сполученням Хмельницький-Вінниця, поблизу с. Вербка, Хмельницького району, Хмельницької області військовослужбовець призваний за мобілізацією солдат ОСОБА_5 внаслідок особистої необережності випав з евакуйованого автомобіля на проїжджу частину та загинув на місці події. Причини та умови смерті військовослужбовця призваного за мобілізацією гранатометника другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_5 є отримання поранень несумісних із життям внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Загибель вказаного військовослужбовця не пов`язана із захистом Батьківщини та безпосередньою участю у бойових діях щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проходженням військової служби. На час настання події, солдат ОСОБА_5 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, а також, загибель вказаного військовослужбовця не пов`язана з вчиненням ними кримінального чи адміністративного правопорушення.
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 17 лютого 2023 року слідчого відділу розслідування злочинів у сфері управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькім області старшого лейтенанта поліції Корольчука М.П., 05.10.2022 близько 22 год. 00 хв., поблизу с. Вербка Летичівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, на автодорозі М-30, сполученням «Стрий-Ізварине», на узбіччі дороги виявлено труп військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_5 , який випав з автомобіля Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 на польській реєстрації, якого транспортували на евакуаторі «Mercedes-Benz Sprinter 3500», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 з м. Пирятин до м. Хмельницького. Від отриманих травм ОСОБА_5 загинув на місці пригоди.
Відділом розслідування злочині у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 06.10.2022 по вказаному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12022240000000426 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України та проведено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.
При проведенні досудового розслідування призначено судово-токсикологічну експертизу. Згідно з висновком експерта № 1471 судово-токсикологічної експертизи від 17.10.2022, у крові та сечі ОСОБА_5 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові - 0,63 %о, в сечі - 1,07 %.
За результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_5 отримано висновок експерта №72 від 26.10.2022, причиною його смерті є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, субдуральних крововиливів (під твердими мозковими оболонками) в задніх черепних ямках по 20 мл з кожної сторони, субарахноїдальних крововиливів (під м`якими мозковими оболонками) по конвекситальній поверхні обох лобних та обох скроневих часток і в діляночці мозочку, внутріщньомозкових крововиливів в сірій речовині по базальних поверхнях правої та лівої лобної і правої та лівої скроневих часток, забою речовини головного мозку в товщі моста, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді забійних ран у волосяній частині голови в потиличній ділянці по середній лінії та у волосяній частині голови в задніх відділах лівої тім`яної ділянки, крововиливів на внутрішній поверхні м яких тканин голови в задніх відділах лівої тім`яної ділянки та в потиличній ділянці по середній лінії, що в сукупності супроводжувались набряком головного мозку, який і виявився безпосередньою причиною смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними в момент заподіяння та в даному випадку мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті, а також інші легкі тілесні ушкодження. Вказана відкрита черепно-мозкова травма могла утворитися від дії тупого твердого предмета із переважаючою травмуючою поверхнею (про що свідчить характер переломів) як внаслідок удару таким предметом, так і при падінні та ударі об такий. Тілесні ушкодження виявленні на тілі трупа ОСОБА_5 могли утворитися під час падіння на асфальтобетонне покриття з рухомого автомобіля.
Також у межах досудового розслідування за результатами проведення експертизи технічного стану транспортного засобу отримано висновок експерта № СЕ-19/9618-21/9282-ІТ від 01.11.2022, яким встановлено, що на момент замок правих бічних зсувних дверей перебував у працездатному стані та належно виконував свої конструктивні функції; ознак які б свідчили про непрацездатність замка правих бічних зсувних дверей, а також самовільне відмикання зачиненого замка, без дії на дверні ручки, не встановлено.
Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 3500», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача ПАТ «СГ «ТАС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT1239498 чинного на дату ДТП.
Листом № 08782/7125/ТС від 29.04.2025 відповідач повідомив позивачів через їх представника про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на положення ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до пункту 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами.  Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).
На підставі пункту 22.1. статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Стаття 27 Закону до поняття «шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого» включає, зокрема, моральну шкоду.
Згідно з пунктом 32.1. статті 32 Закону, страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1 і 2 статті 1166 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні.
У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
За змістом частини 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України).
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом з тим, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи (відсутність вини володільця джерела підвищеної небезпеки). Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькім області старшого лейтенанта поліції Корольчука М.П. від 17 лютого 2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 1202224000000426 від 06 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування встановлено, що існує достатньо підстав вважати, що причинно-наслідковий: зв`язок між діями водія ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - відсутній, оскільки надання ОСОБА_6 згоди на перевезення ОСОБА_5 у встановлений спосіб та подальше його перевезення жодним чином не могло вплинути на суб`єктивне рішення ОСОБА_5 покинути транспортний засіб, у якому здійснювалося його перевезення, під час здійснення руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 .
За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між вчиненими діями та наслідками. У зв`язку з цим у страхової компанії, в якій була застрахована відповідальність власника транспортного засобу, не виникло обов`язку відшкодувати заподіяну позивачам шкоду.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення матеріальної і моральної шкоди, сум інфляційних втрат та 3% річних з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною і передбачає безневинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкоди відшкодовується незалежно від вини фізичної особи. Оскільки, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи (відсутність вини володільця джерела підвищеної небезпеки). В даному випадку, не встановлено причинного зв`язку між діями водія та шкодою.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини і висновки, які обґрунтовано викладені у рішенні суду першої інстанцій, та зводяться до незгоди позивача з висновками щодо їх оцінки.
Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка подана їх представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай