Справа № 638/3500/26
Провадження № 2-а/638/108/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Невеніцина Є.В.,
за участю секретаря Лєбєдєвої А. О.,
представника позивача Землянської К. В.,
представника відповідача Федюка Д. В.,
третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції Тесленко Максим Юрійович, про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6651385 від 12.02.2026, винесеної інспектором 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Тесленко Максимом Юрійовичем відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн та закриття провадження у справі.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11 лютого 2026 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом Audi E-tron Sportback, державний номер НОМЕР_1 , що належить його дружині, та рухався дорогою приватного сектору поблизу проспекту Науки до місця свого проживання за адресою м. Харків, проспект Науки, 161/1. Рух здійснювався у темну пору доби, в умовах обмеженої видимості, зі швидкістю, що відповідала дорожній обстановці, без порушення вимог Правил дорожнього руху. Будь-якого виїзду на смугу зустрічного руху ОСОБА_2 не здійснював, об`єктивних даних, що підтверджують протилежне, матеріали справи не містять.
Водночас, відеозапис із реєстратора службового автомобіля патрульної поліції здійснювався у темну пору доби, транспортний засіб, який нібито порушує Правила дорожнього руху, перебуває на значній відстані від камери, державний номерний знак, марка, модель та колір автомобіля не ідентифікуються. Зображення періодично засліплюється світлом фар інших транспортних засобів, що унеможливлює безперервне та чітке спостереження. Відсутній цілісний відеоряд, який би дозволяв простежити рух конкретного транспортного засобу від моменту нібито порушення до моменту зупинки. За таких умов висновок інспектора про те, що на відео зафіксовано саме автомобіль Audi E Тron Sportback під керуванням ОСОБА_2 , є припущенням.
Окремої уваги заслуговує істотна невідповідність у часових показниках, між часом вчинення правопорушення, зазначеного в постанові про адміністративне правопорушення та тим, яке зафіксовано на відеозаписі реєстратора службового автомобіля, яка ставить під сумнів сам факт події адміністративного правопорушення.
У зв`язку з викладеним, вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а також із порушенням конституційних гарантій позивача.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2026 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. 
13.03.2026 надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки з відеозапису з автомобільного відеореєстратора вбачається, що 11.02.2026 транспортний засіб позивача виїхав на зустрічну частину дороги та рухається по ній, час на відео 22:00:22 – 22:00:26 чітко видно червоний колір габаритів (стоп-сигналів) т/з. Поліцейські здійснюють безперервне переслідування. В подальшому т/з AUDI E-TRON, д.н.з. НОМЕР_1 повертає ліворуч та продовжує рух дорогою приватного сектору, намагаючись втекти від поліцейських. Інших транспортних засобів, які б були схожі на автомобіль позивача на відео не фіксується.
Вбачаючи в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейським було здійснено розгляд справи. За результатом розгляду справи, інспектором був встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому була винесена оскаржувана постанова серії ЕНА № 6651385 від 12.02.2026.
Разом з тим, час, який зазначено в оскаржуваній постанові 23:44:08, є технічною опискою та вірний час правопорушення 22:01:00.
Таким чином, відповідач вважає позову заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Ухвалою суду від 26.03.2026, винесеною в судовому засіданні без оформлення окремим документом, клопотання відповідача від 04.03.2026 задоволено, продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву та надання відеозаписів у якості доказів та відзив прийнято до розгляду. 
Ухвалою суду від 26.03.2026, винесеною в судовому засіданні без оформлення окремим документом, задоволено клопотання відповідача від 17.03.2026 про залучення інспектора 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Тесленка Максима Юрійовича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що при роз`їзді з іншим транспортним засобом, позивач їхав вже по під`їзній дорозі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що позивач їхав по зустрічній смузі руху, про що свідчать ввімкнені стоп-сигнали, праворуч від нього їде автомобіль назустріч, це було до з`їзду з проспекту. 
Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав письмові пояснення, в яких, зокрема вказує, що доводи позовної заяви спростовуються матеріалами справи, сукупність доказів є достатньою для встановлення події та вини водія, навіть якщо реєстратор фіксував з відстані. Під час несення служби особисто спостерігав за рухом транспортного засобу, о 22:00 год. 11.02.2026 на пр-т Науки, 161/1 м. Харків чітко бачив, як автомобіль темного кольору (надалі ідентифікований як Audi e-tron Sportback) рухався по смузі зустрічного руху, грубо порушуючи п. 11.4 ПДР України. Зазначає, що під час заповнення постанови серії ЕНА №6651385 від 12.02.2026 допустив технічну помилку у часі вчинення правопорушення – зазначив 23:44 замість фактичного часу фіксації правопорушення – 22:00. Ця помилка не спотворює суті події та факт вчинення правопорушення саме о 22:00 год., що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Постановою серії ЕНА №6651385 від 12.02.2026 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. В постанові зазначено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Audi E-tron Sportback, н. з. НОМЕР_2 , 11.02.2026 о 23:44 по проспекту Науки, 161/1 в м. Харків, на дорозі з трьома смугами в одному напрямку здійснив виїзд на зустрічну смугу напрямку та здійснив рух по ній, також під час перевірки водій не надав поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. 
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП).
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
Відповідно до п. 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наданих відповідачем на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України доказів, зокрема, відео з реєстратора службового автомобіля ксяомі 70 май вбачається рух транспортного засобу, який не пропадає з відеокамери, постійно видно червоний колір габаритів (стоп-сигналів) транспортного засобу, назустріч йому рухається інший автомобіль (22:00:22-22:00:26). При роз`їзді з ним, транспортний засіб з ввімкненими стоп-сигналами повертає ліворуч, продовжує рух дорогою приватного сектору, поліцейські їдуть за ним (22:00:36 – 22:01:42). Далі на відео зафіксоване переслідування поліцейськими цього транспортного засобу, при наближенні чітко ідентифікується номерний знак автомобіля KX0010UU. Після зупинки транспортного засобу біля домоволодіння, автомобіль та водія ідентифіковано на місці шляхом його огляду та перевірки документів.
Надані відеозаписи, оцінюються інспектором, як доказ в розумінні ст.251 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Дійсно, відеозапис з реєстратора фіксує подію з далекої відстані та в темну пору доби, однак вказані обставини не спростовують факт вчинення правопорушення, а саме рух по зустрічній смузі, який зафіксовано на камеру, відеоряд є безперервним, автомобіль Audi E-tron Sportback, державний номер НОМЕР_1 не зникає з відеозапису, при роз`їзді із зустрічним автомобілем на пр-ті Науки знаходиться зліва від нього, що беззаперечно підтверджує рух по зустрічній смузі руху.
Посилання позивача на те, що в цей час він вже рухався по під`їздній дорозі, а не по пр-ту Науки, спростовується відеозаписом з реєстратора автомобіля патрульної поліції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 повертає ліворуч та з`їжджає з пр-ту Науки лише після руху по зустрічній смузі та роз`їзду із зустрічним автомобілем правими боками транспортних засобів. Після з`їзду з пр-ту Науки автомобіля Audi E-tron Sportback під`їздна дорога, про яку зазначає позивач, розташована до нього перпендикулярно, що виключає можливість руху ОСОБА_2 по ній до повороту ліворуч. 
Факт правопорушення також підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських БК №473227. 
Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Доводи представника позивача про неможливість однозначної ідентифікації автомобіля не знайшли свого підтвердження та спростовуються відеозаписами. Наданий відеозапис дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, також можливо чітко встановити хронологію подій, їх безперервність не викликає сумнівів суду. 
Таким чином, суд вважає, що долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні відеозаписи, є належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.
Стосовно неповідомлення причини зупинки, суд зазначає, що згідно відеозапису поліцейський повідомляє ОСОБА_2 , що він порушив ПДР та не зупинився на їх вимогу. Таким чином, працівники поліції діяли у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», згідно із якою поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. 
Посилання представника позивача на невиконання поліцейським вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" також не підтверджується дослідженим відео з бодікамери, оскільки на ньому зафіксовано, як в процесі спілкування з водієм, поліцейський називає своє спеціальне звання та ПІБ, як того зобов`язують вимоги ч. 3 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію".
Оцінюючи доводи представника позивача з приводу невідповідності часу вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з реєстратора службового автомобіля, суд вказує наступне.
Дійсно, у постанові зазначено час скоєння правопорушення 11.02.2026 о 23-44 год, тоді як час початку відеозапису вказано як 22-00 год. 11.02.2026.
При цьому, з урахуванням нічного часу, тривалості та динамічності подій, нервової обстановки, працівник поліції об`єктивно міг допустити помилку у часі під час заповнення постанови.
Складання постанови у стресових умовах підтверджується даними відеозаписів з бодікамер поліцейських, з яких вбачається, що поведінка позивача на місці події має ознаки принизливого та зневажливого ставлення до поліцейських під час виконання ними службових обов`язків. Зокрема, ОСОБА_2 спілкувався у грубій формі, допускав образливі висловлювання, що можуть принижувати честь і гідність працівників поліції.
У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.
Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.
Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.
Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».
При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.
Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. 
КАС ВС у постанові №459/1801/17 від 24.12.2019 вказав, що технічна помилка у даті складання постанови про вчинення адміністративного правопорушення за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за їх недоведеності належними та допустимими доказами. Натомість відповідачем доведено правомірність винесення постанови серії ЕНА №6651385 від 12.02.2026, про що надано відповідні докази та які не спростовані позивачем.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для ухвалення судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 6651385 від 12.02.2026 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, залишивши оскаржувану постанову без змін.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір з відповідача не стягується.
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції Тесленко Максим Юрійович, про скасування постанови – відмовити.
Постанову серії ЕНА № 6651385 від 12.02.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Тесленком Максимом Юрійовичем щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.В. Невеніцин