ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 р. 	Справа № 520/11123/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.11.25 по справі № 520/11123/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за віком, а саме щодо відмови зарахувати період її роботи до стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.05.2005 року по 14.11.2024 рік, та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 14.11.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за віком, а саме зарахувати для обрахунку пенсії період її роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відділенні терапії туберкульозу легень у дітей з 01.04.2005 року по 14.11.2024 рік з дати призначення пенсії, а саме з 14.11.2024 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату перерахованої пенсії, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з дати її призначення, а саме з 14.11.2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами вчинено протиправні дії, які полягають у відмові ОСОБА_1 , здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із зарахуванням для обрахунку пенсії період її роботи у відділенні терапії туберкульозу легень у дітей з 01.04.2005 року по 14.11.2024 рік у подвійному розмірі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №103650015045 від 24.03.2025 (вих.№13803/03-16).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком, а саме зарахувати для обрахунку пенсії період її роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відділенні терапії туберкульозу легень у дітей з 01.04.2005 року по 14.11.2024 рік з дати призначення пенсії, а саме з 14.11.2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату перерахованої пенсії, ОСОБА_1 , з дати її призначення, а саме з 14.11.2024 року, з урахуванням виплачених сум.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та в Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., по 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 коп. з кожного окремо.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно ч. 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 60 Закону України від 05.11.1991 №1788 "Про пенсійне забезпечення" передбачено зарахування до стажу у подвійному розмірі періодів роботи в лепризорних і протичумових закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у паталого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я.
Враховуючи вищезазначене, для зарахування страхового стажу за період роботи з 01.04.2005 по 15.04.2024 на посаді молодшої медичної сестри відділення туберкульозу органів дихання у дітей по розділу "клініка" Інституту фтизіатрії і пульмонології імені Ф.Г. Яновського АМН України у подвійному розмірі підстави відсутні.
З огляду на зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 24.03.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 17.03.2025.
Позивач надала до суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач заначає, що за матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж складає 39 років 04 місяців. Коефіцієнт стажу складає 0,39333, коефіцієнт заробітної плати - 1,06473.
Розмір пенсії станом на дату звернення становить 6518,25 грн, де: - 6305,76 грн розмір пенсії за віком, - 212,49 грн доплата за понаднормовий стаж (за 9 років).
Згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Після набрання чинності Закону № 1058-ІV, тобто з 01.01.2004, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Оскільки позивач працювала на посаді молодшої медичної сестри відділення туберкульозу органів дихання у дітей по розділу "клініка" Інституту фтизіатрії і пульмонології імені Ф.Г. Яновського АМН України з 01.04.2005 по 15.04.2024, зарахувати страховий стаж у подвійному розмірі не має підстав.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14.11.2024.
Позивач 17.03.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою з проханням перерахувати їй пенсію за віком, а саме зарахувати період її роботи до стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Заява позивача відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №103650015045 від 24.03.2025 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.
Позивач 04.04.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою з проханням здійснити належним чином розгляд та аналіз її заяви про перерахунок пенсії від 17.03.2025 року і документів її пенсійної справи та перерахувати їй пенсію за віком, а саме зарахувати період її роботи до стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Листом №10228-10781/Г-03/8-2000/25 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надало відповідь, з якого вбачається що: звернення надійшло до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 04.04.2025 року за № ВЕБ-20001-Ф-С-25-061664 на вебпортал Пенсійного фонду України.
Листом № 1000-1005-8/55311 від 24.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача про те, що для зарахування страхового стажу подвійному розмірі не має підстав.
Не погодившись з такими діями Пенсійного фонду, позивач звернулася до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-ІV).
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.
У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості, зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.09.1986, позивач з 01.04.2005 згідно наказу №54-п від 05.04.2005 року прийнята на роботу в Державну установу 2Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яковського Національної академії медичних наук України".
Копія трудової книжки містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи та накази на підставі яких позивач прийнята на таку роботу.
Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивач працювала в інфекційному закладі охорони здоров`я.
Так, згідно з довідкою від 20.12.2024 №254 Державну установу "Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології імені Ф.Г. Яковського Національної академії медичних наук України", ОСОБА_1 працювала на посаді молодшої медичної сестри відділення туберкульозу органів дихання у дітей по розділу "клініка" Інституту фтизіатрії і пульмонології імені Ф.Г. Яновського АМН України з 01.04.2005 (наказ № 54-п від 05.04.2005) по 15.04.2024. З 16.04.2024 зарахована молодшою медичною сестрою відділення туберкульозу органів дихання у дітей по розділу "клініка" Державної установи "Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології га алергології імені Ф.Г. Яновського НАМИ України", (наказ № 3-п від 15.04.2024). де працює по теперішній час. Всі співробітники відділення туберкульозу органів дихання у дітей отимують надбавку в розмірі 60% за контакт з хворими на туберкульоз легень, що відноситься до інфекційних хвороб. Посада молодшої медичної сестри відноситься до молодшого медичного перевалу. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Як встановлено судовим розглядом, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача періоди її роботи з 01.05.2005 року по 14.11.2024 рік у подвійному розмірі, оскільки відсутня правова норма в Законі №1058-IV та відсутній обов`язок враховувати статтю 60 Закону №1788-XII для обрахунку стажу з 01.01.2004.
Однак, вимогами пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII періоди роботи позивачів в закладах, визначених у статті 60 Закону №1788-XII, після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
Вищевказана позиція суду також узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові 11 лютого 2025 року у справі № 420/8637/24, які враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного виснвоку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №103650015045 від 24.03.2025, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії позивача є протиправним.
При цьому, фактично права позивача порушені даним рішенням, а отже суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №103650015045 від 24.03.2025 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком, а саме зарахувати для обрахунку пенсії період її роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у відділенні терапії туберкульозу легень у дітей з 01.04.2005 року по 14.11.2024 рік з дати призначення пенсії, а саме з 14.11.2024 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату перерахованої пенсії, ОСОБА_1 , з дати її призначення, а саме з 14.11.2024 року з урахуванням виплачених сум.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 по справі № 520/11123/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова