ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/303/26 Справа № 691/136/26 Категорія: ст. 124 КУпАП	Головуючий у І інстанції Подорога Л. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Салія С.А., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Городищенського районного суду Черкаської області від 02 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , і слів – пенсіонера, інваліда ІІ групи
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП
в с т а н о в и в:

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 02 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 665,6 грн.
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 31.01.2026 о 10-00 год., керуючи автомобілем Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Героїв Чорнобиля у м. Городище, під час обгону не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на його зміни, у результаті чого на слизькій дорозі втратив керування авто та здійснив зіткнення з автомобілем Geely СК н.з. НОМЕР_2 , на узбіччі зустрічної смуги руху, який виїжджав з прилеглої території та пропускав автомобілі, чим порушив п. 12.1 ПДР України
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що постанова суду є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що його дії, як водія автомобіля Деу Ланос, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. Він не міг передбачити, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Джилі СК, не буде уважним, не врахує дорожню обстановку, здійснюючи виїзд на головну дорогу, не переконається, що він буде безпечний і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не переконається, що жоден із водіїв, які рухаються по головній дорозі і яким може бути створено перешкоду, не розпочав маневр, внаслідок чого допустить зіткнення з автомобілем Деу Ланос, яким він керував. Матеріали справи не містять доказів на спростування вказаних тверджень.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Салія С.А., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку ОСОБА_2 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним
Вважаю, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість у ДТП  ОСОБА_1 тому відсутні підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутності в діях останнього складу адмінправопорушення, як про це просить апелянт.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 579848 від 31.01.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та відповідно до якого  ОСОБА_1 31.01.2026 о 10-00 год., керуючи автомобілем Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Героїв Чорнобиля у м. Городище, під час обгону не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на його зміни, у результаті чого на слизькій дорозі втратив керування авто та здійснив зіткнення з автомобілем Geely СК н.з. НОМЕР_2 , на узбіччі зустрічної смуги руху, який виїжджав з прилеглої території та пропускав автомобілі, чим порушив п. 12.1 ПДР України;
- даними схеми ДТП від 31.01.2026 на якій зафіксовано розташування автомобілів, місце пошкодження транспортних засобів;
- даними письмових пояснень ОСОБА_1 , згідно яких 31.01.2026 близько 10-00 години, він рухався на своєму автомобілі Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Героїв Чорнобиля, здійснював обгін автомобіля і його занесло і цей час на узбіччі стояв автомобіль Джилі НОМЕР_2 , який виїжджав з «Будівельного двору» і здійснив з ним зіткнення. У результаті ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Він їхав в сторону центра;
- даними пояснень ОСОБА_2 , згідно яких 31.01.2026 близько 10-00 години, він в м. Городище по вул. Героїв Чорнобиля виїжджав з території магазину «Будівельний двір» та зупинився перед головною дорогою, переконався у відсутності авто і в цей час автомобіль Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 на великій швидкості обганяв автомобіль ВАЗ 2103. Водій ОСОБА_3 не впорався з керуванням, не врахував погодні умови та здійснив зіткнення з його автомобілем. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Також судом першої інстанції були досліджені фотозображення, надані стороною захисту з яких вбачається, що ділянка дороги, де сталася ДТП, є досить засніженою та чітко неможливо визначити краї проїжджої частини і узбіччя. При цьому снігове покриття на дорозі є достатньо вкатаним автомобілями, щоб мали змогу вільно роз`їхатися двоє зустрічних транспортних засобів. Автомобіль Geely знаходиться на виїзді з прилеглої території, огородженої парканом. Візуально його передня частина знаходиться на краю проїжджої частини перпендикулярно головній дорозі. Передні колеса автомобіля Geely повернуті праворуч і мається невелике висування до дороги лівої передньої частини автомобіля відносно правої частини. На автомобілі маються пошкодження лівої частини переднього бампера, починаючи від правого краю передньої решітки, також пошкоджено ліве переднє крило та ліву передню фару. Такі пошкодження, на переконання суду першої інстанції, можуть свідчити про те, що удар відбувся наближено до середини переднього бампера, після чого, по інерції, відірвані шматки лівої частини бампера пошкодили ліве крило та ліву фару. При цьому, незважаючи на посилання в схемі ДТП на пошкодження капоту, такі пошкодження із фотознімків візуально не вбачаються, з чого можливо зробити висновок, що пошкодження капоту були незначними. Викладене свідчить про те, що зіткнення автомобілів відбулося ковзним шляхом.
Про ковзкість зіткнення також свідчать пошкодження на автомобілі Daewoo, зокрема ліва частина переднього бампера, ліве переднє крило та ліва передня фара.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сила зіткнення була недостатньою для того щоб автомобіль Geely відкинуло за межі дороги на узбіччя, як про це переконує захисник, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки протилежного стороною захисту не доведено.
Також не надано доказів того, що автомобіль Geely, після зіткнення, змінював напрямок руху, в тому числі по інерції після зіткнення (зокрема про таке може свідчити фотозображення характерних слідів ковзання на снігу). Такі сліди відсутні й на схемі ДТП. Тому висновок суду першої інстанції про те, що після ДТП автомобіль Geely знаходився саме на місці зіткнення, є обґрунтованим. Положення автомобіля Geely, при якому його ліва передня частина є більш виступаючою до дороги, є цілком логічною при виконанні водієм маневру повороту праворуч.
Доказів того, що автомобіль Geely виїхав із прилеглої території на головну дорогу та не пропустив автомобіль Daewoo, який здійснював обгін, матеріали справи не містять.
Судом першої інстанції звернуто увагу на пояснення ОСОБА_1 , які були ним дані безпосередньо після ДТП, зокрема, що його «занесло» під час здійснення обгону.
Судом першої інстанції визнано доведеними обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме недотримання водієм ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР, а саме, що останній під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, повинен був ураховувати дорожню обстановку (наявність значного снігового покриття на проїжджій частині), щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобілем і безпечно керувати ним (зокрема міг знизити швидкість руху та утриматися від здійснення обгону), з чим погоджується апеляційний суд.
З огляду на викладене, вважаю, що доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки з досліджених судом доказів вбачається грубе порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме п. 12.1 ПДР України.
Доводи ОСОБА_1 про те, що у ДТП винний інший водій, оскільки, на його думку, він створив аварійну ситуацію, спростовуються матеріалами справи.
За матеріалами справи саме ОСОБА_1 під час обгону не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, хоча мав таку можливість, здійснив зіткнення з автомобілем Джилі д.н.з. НОМЕР_2 на узбіччі зустрічної смуги руху, який виїжджав з прилеглої території та пропускав автомобілі.
Слід зазначити, що у розділі 1 «Загальні положення» ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3); кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила (п. 1.4).
За таких обставин вважаю, що інший водій ОСОБА_2 при виїзді на головну дорогу не повинен був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм, який здійснюватиме рух по головній дорозі.
Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною, прийнятою з недотриманням норм процесуального та матеріального права, є безпідставними, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суд відповідно до ст.ст.245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони ні окремо, ні в сукупності, не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а тому не можуть слугувати підставами для його скасування.
Апеляційний суд враховує і те, що докази наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно.
Разом з тим, при досліджені матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 189/26/303/В від 27.02.2026 рішення № 189/26/303/Р, згідно з якою, ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності.
В свою чергу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю II групи.
Отже, вказівка суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору підлягає виключенню з оскаржуваної постанови, тобто постанова суду підлягає зміні на підставі ст.294 КУпАП.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . 
Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 02 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП змінити.
Виключити з резолютивної частини постанови висновок про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 665 гривень 60 копійок, та звільнити останню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Биба