Справа № 509/6625/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання Пронози І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача Ткаченко Бориса Романович про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №509/6625/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» про розірвання персонального меморандуму та стягнення грошових коштів,-
ВСТАНОВИВ:
За результатами розгляду цивільної справи № 509/6625/25 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» про розірвання персонального меморандуму та стягнення грошових коштів, Овідіопольським районним судом Одеської області 26.03.2026 року було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Розірвано Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № АВ-16-10/00010 від 15.01.2022 року, укладений між Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ» (код ЄДРПОУ 39803569) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» (код ЄДРПОУ 39803569) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), сплачений цільовий внесок за Персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу № АВ-16-10/00010 від 15.01.2022 року у сумі 1005284,88 грн., сплачений пайовий внесок у сумі 100 грн., а всього 1005384 (один мільйон п`ять тисяч триста вісімдесяь чотири) грн. 88 коп. Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» (код ЄДРПОУ 39803569) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати зі сплати судового збору у розмірі 8043 (вісім тисяч сорок три) грн. 08 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
01.04.2026 року до суду звернувся представник позивача із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 42.190 (сорок дві тисячі сто дев`яносто гривень) грн, які просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 .
01.04.2026 року суд ухвалою прийняв до розгляду заяву представника позивача. Постановлено вирішити питання про судові витрати шляхом ухвалення додаткового рішення протягом десяти днів без повідомлення учасників справи. Роз`яснено стороні відповідача про їх право заявити обгрунтоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у разі заявлення неспівмірного розміру витрат.
Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, зазначене судове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.03.2026 року дійсно не містить посилання на вирішення питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Так, 18.11.2025 року представником позивача разом із позовною заявою надано: Ордер на надання правничої допомоги, Договір про надання правничої допомоги № 13/11/25 від 13.11.2025 року, Акт прийому – передачі наданих послуг від 18.11.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 13/11/25 від 13.11.2025 року; платіжна інструкція № A8PH-MA86-X56P-AE54 від 14.11.2025 про сплату коштів ОСОБА_1 у сумі 42 190.00 (сорок дві тисячі сто дев`яносто гривень 00 копійок).У самій позовній заяві представником позивача заявлені витрати на професійну правничу допомогу і їх розрахунок.
Відповідно до п.5 Договору про надання правничої допомоги № 13/11/25 від 13.11.2025 року, гонорар адвоката складає 1000 дол. США
Відповідно до Акту прийому – передачі наданих послуг від 18.11.2025 року, послуг надано на 42 190.00 (сорок дві тисячі сто дев`яносто гривень 00 копійок) грн. Серед яких: 1) складання позовної заяви; 2) вивчення судової практики у даній категорії справ; 3) представництво інтересів клієнта в Овідіопольському районному суді Одеської області до отримання судового рішення (в тому числі складання відповіді на відзив, заперечень, та інших процесуальних документів)
Згідно Акту прийому – передачі наданих послуг від 18.11.2025 року сторони підтверджують, що зазначені послуги надані Адвокатом у повному обсязі, належним чином, згідно з умовами Договору.
За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині обґрунтованості понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони.
В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. по справі № 910/13071/19.
Крім того, суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену в Постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої: «Судова колегія зазначає, що аналізуючи положення ЦПК України, суд прийшов до висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.2 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.
Суд зазначає, що від представника відповідача не подані заперечення щодо компенсації витрат на правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд приходить висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову, на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу сумі 42026,84 грн. (1005384,88 х 42190 / 1009287,93 = 42026,84).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 257, 270 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника позивача Ткаченко Бориса Романовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 509/6625/25 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» про розірвання персонального меморандуму та стягнення грошових коштів, - задовольнити частково.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» (код ЄДРПОУ 39803569) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42026 (сорок дві тисячі двадцять шість гривень) грн. 84 коп.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко