КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5297/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРА СД" (далі – позивач) до Кропивницької митниці (далі–відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення та картки, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів № UA901030/2025/000003/1 від 28.04.2025 року; 
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.04.2025 року № UA901030/2025/000019. 
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П. від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі (а.с.31-32). 
На підставі розпорядження керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду № 356 “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ” призначено проведення повторного автоматизованого цієї справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у зв`язку з призначенням на посаду судді П`ятого апеляційного адміністративного суду за конкурсом (а.с.71). 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу розподілено на суддю Сагуна А.В. (а.с.72).
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Сагуна А.В. від 15 січня 2026 року справу прийнято до провадження (а.с.73). 
В обґрунтування вимог зазначено, що позивачем при митному оформленні товару (феросиліцій ФС65) за митною декларацією № 25UA901030000482U3 від 28.04.2025 визначено митну вартість за основним методом – за ціною договору, яка підтверджується належними документами, передбаченими частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Позивач вказує, що митний орган безпідставно поставив під сумнів достовірність поданих ним відомостей, витребував додаткові документи без належного обґрунтування, а надалі протиправно застосував резервний метод визначення митної вартості товару, не довівши неможливість застосування основного методу. Також позивачем було зазначено, що умови поставки DAP передбачають включення транспортних витрат до ціни товару, страхування не здійснювалось, оплата товару на момент його оформлення не проводилась у зв`язку з відстрочкою платежу, а порівняння з іншими деклараціями здійснено некоректно.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що у спірних правовідносинах митний контроль здійснювався із застосуванням системи управління ризиками, за результатами якого встановлено відсутність у поданих документах усіх необхідних відомостей для підтвердження митної вартості товару. Зокрема, відповідач послався на відсутність документального підтвердження включення транспортних витрат до ціни товару, відсутність страхових документів, платіжних документів та відомостей про вартість товару у документі Т1. Крім того, зазначено, що рівень заявленої митної вартості є нижчим за рівень вартості ідентичних товарів, що оформлювались раніше, у зв`язку з чим основний метод не міг бути застосований, а митна вартість визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України (а.с.43-47). 
У відповідь на відзив представник позивача послався на те, що доводи відповідача фактично дублюють зміст оскаржуваного рішення та не містять належних заперечень проти позовних вимог. Позивач наголосив, що надані документи повністю підтверджують митну вартість товару, умови поставки DAP свідчать про включення транспортних витрат до ціни, страхування не здійснювалось, а відсутність платіжних документів зумовлена відстрочкою платежу. Також зазначено, що порівняння з іншою митною декларацією є необґрунтованим через відмінність умов поставки, маршруту та характеристик товару, а тому застосування митним органом резервного методу є безпідставним (а.с.66-68).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Компанією Ferrocontinent s.r.o. (Словацька Республіка) (продавець) та ТОВ "СФЕРА СД" (покупець) було укладено контракт № 200524 від 20.05.2024 року на придбання товару, найменування, кількість, ціна та вимоги щодо якості погоджують у специфікаціях (а.с.13-14).
На виконання умов зазначеного контракту сторонами підписано специфікацію № 41 від 24.04.2025 року, відповідно до якої позивач придбав товар – феросиліцій ФС65 (фракція 10-100 мм) у кількості 22,0 тонни, загальною вартістю 26180,00 євро, з умовами поставки DAP м. Кропивницький (а.с.15). 
28.04.2025 року позивачем подано до Кропивницької митниці митну декларацію № 25UA901030000482U3, у якій митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. 
Разом із митною декларацією позивачем подано документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: декларацію митної вартості; контракт № 200524 від 20.05.2024; специфікацію № 41 від 24.04.2025; рахунок-фактуру (інвойс) № 2025164 від 24.04.2025; товарно-транспортну накладну (CMR) № 2025164 від 24.04.2025; сертифікат якості № 2025164 від 24.04.2025; пакувальний лист № 2025164 від 24.04.2025; транзитну декларацію Т1 № 25SK531103000347K0 від 24.04.2025 (а.с.11-16). 
За результатами перевірки поданих документів митницею 28.04.2025 сформовано повідомлення про необхідність надання додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у якому зазначено про наявність сумнівів щодо правильності визначення митної вартості товару. У повідомленні митний орган вказав, зокрема, на: відсутність інформації щодо включення витрат на транспортування до ціни товару; ненадання документів щодо страхування товару; відсутність банківських платіжних документів; відсутність відомостей про вартість товару у транзитному документі Т1; нижчий рівень заявленої митної вартості порівняно з митною вартістю аналогічних товарів (а.с.51). 
У відповідь на вказане повідомлення позивач листом № 70 від 28.04.2025 повідомив митний орган про те, що всі необхідні документи подано у повному обсязі, страхування товару не здійснювалось, а оплата товару не проведена у зв`язку з відстрочкою платежу, передбаченою специфікацією (а.с.19).
Незважаючи на це, 28.04.2025 Кропивницькою митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA901030/2025/000003/1, яким митну вартість визначено із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) на рівні 1,3994 євро/кг, що становить 30786,80 євро (а.с.7-9). 
Підставою визначення митної вартості за резервним методом митний орган зазначив інформацію з митної декларації від 10.02.2025 № 25UA112080000705U0 (а.с.55).
На підставі вказаного вище рішення митним органом оформлено і картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA901030/2025/000019 від 28.04.2025 (а.с.10).
Незгода позивача з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови у митному оформленні (випуску) товарів зумовила його звернення до суду з даним позовом. 
При цьому з метою випуску такого товару у вільний обіг позивач подав нову митну декларацію № 25UA901030000485U0 від 28.04.2025 із застосуванням фінансових гарантій, які були сплачені згідно платіжних інструкцій № 384 від 24.04.2025 та № 387 від 28.04.2025 (а.с.20-25, 26).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (далі - МК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Частиною першою статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Відповідно до вимог статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки. 
Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. 
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. 
Частиною 1 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами 5, 6 статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. 
Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. 
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. 
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. 
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. 
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. 
Отже, митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а, від 23.10.2021 у справі №815/4821/16, від 13.09.2023 у справі №826/9931/16.
Отже, наведені вище норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Крім цього, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді (частина 5, 6 статті 55 МК України).
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування регламентовані главою 9 МК України.
Згідно з частиною першою статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 
1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Відповідно до частини 2 коментованої статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).
Згідно частини 5 вказаної статті МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України).
Частинами 7, 8 статті 57 МК України визначено, що методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно частин 2, 3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). 
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Згідно з частинами 3, 4 статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості. 
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод. 
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, у Графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової базиЄдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Отже, чинним законодавством чітко врегульовано, що застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між митним органом та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів. 
Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару (феросиліцій ФС65) Кропивницька митниця не визнала митну вартість, заявлену декларантом за основним методом – за ціною договору (контракту), та прийняла рішення від 28.04.2025 № UA901030/2025/000003/1 про її коригування, визначивши митну вартість товару відповідно до статті 64 Митного кодексу України за резервним методом (а.с.7-9).
Із змісту зазначеного рішення вбачається, що митний орган дійшов висновку, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, підставами для такого висновку визначено: відсутність підтвердження включення витрат на транспортування до ціни товару за умовами поставки DAP; ненадання страхових документів; відсутність банківських платіжних документів; відсутність відомостей про вартість товару у транзитному документі Т1; а також встановлення за результатами порівняння нижчого рівня заявленої митної вартості порівняно з рівнем митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснювалось у максимально наближені строки. З огляду на зазначене митний орган дійшов висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та визначив її за резервним методом із використанням при цьому інформації з митної декларації від 10.02.2025 № 25UA112080000705U0.
Водночас суд вважає такі висновки передчасними та необґрунтованими з огляду на таке. 
Насамперед, відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларант зобов`язаний подати документи, що підтверджують митну вартість товару, перелік яких є вичерпним. Як встановлено судом, позивачем разом із МД № 25UA901030000482U3 від 28.04.2025 року подано всі передбачені законом документи, зокрема контракт № 200524 від 20.05.2024 року, специфікацію № 41 від 24.04.2025 року, рахунок-фактуру № 2025164 від 24.04.2025 року, товарно-транспортну накладну (CMR), пакувальний лист, сертифікат якості та транзитну декларацію Т1, які у своїй сукупності містять відомості про ціну товару, його кількість, характеристики та умови поставки. 
При цьому відповідачем не наведено та не доведено наявності у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що унеможливлюють визначення митної вартості за основним методом.
Щодо доводів відповідача про відсутність підтвердження включення витрат на транспортування до ціни товару, суд зазначає, що відповідно до специфікації № 41 від 24.04.2025 сторони погодили умови поставки DAP м. Кропивницький. Згідно з правилами Інкотермс умови DAP передбачають, що продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до визначеного місця призначення. Таким чином, сама по собі вказівка на умови поставки DAP свідчить про включення транспортних витрат до ціни товару, а тому відсутність окремого документального підтвердження таких витрат не може бути підставою для сумнівів у правильності визначення митної вартості. 
Посилання відповідача на ненадання страхових документів також не заслуговує на увагу, оскільки позивач повідомив митний орган про відсутність страхування товару, що виключає наявність відповідних документів як таких.
Щодо ненадання платіжних документів, то судом враховано, що відповідно до умов специфікації № 41 від 24.04.2025 року оплата товару здійснюється протягом 60 днів з дати поставки. Отже, станом на момент митного оформлення оплата товару не була здійснена, а тому відсутні і банківські платіжні документи, що унеможливлює покладення на позивача обов`язку їх подання. 
Стосовно доводів митниці про відсутність зазначення вартості товару у транзитному документі Т1, то суд зазначає, що такий документ оформлюється відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту та не передбачає обов`язкового зазначення вартості товару, у зв`язку з чим відсутність таких відомостей не може розцінюватись як недолік поданих документів. 
Щодо посилання митного органу на результати порівняння рівня митної вартості з іншими поставками, суд виходить з того, що відповідно до усталеної судової практики сам по собі факт відмінності у рівні митної вартості не є достатньою підставою для коригування митної вартості, якщо митним органом не доведено ідентичності або подібності товарів з урахуванням усіх істотних умов поставки. В даному випадку відповідач не навів відомостей щодо умов поставки, маршруту транспортування, обсягу партії, виду транспорту та інших факторів, які впливають на формування митної вартості, що виключає можливість визнання такого порівняння належним доказом.
При цьому суд враховує доводи позивача про те, що надана відповідачем до відзиву копія МД від 10.02.2025 року № 25UA112080000705U0 (а.с.55) містить істотні обмеження у можливості її аналізу, оскільки в ній закреслено відомості щодо назви товару, виду пакування, виду транспорту, умов поставки, кількості місць товару. Така форма подання доказу не дає можливості суду встановити співставність відповідної операції з оцінюваною поставкою, а також перевірити доводи відповідача щодо ідентичності чи подібності товарів.
Крім того, наявність у інформаційних базах митних органів відомостей про інший рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів сама по собі не є достатнім доказом недостовірності заявленої декларантом митної вартості та не звільняє митний орган від обов`язку доведення неможливості застосування основного методу її визначення.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23.07.2019 року у справі № 1140/3242/18. 
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та неможливості застосування основного методу визначення митної вартості.
Отже, рішення Кропивницької митниці від 28.04.2025 року № UA901030/2025/000003/1 про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі картка відмови № UA901030/2025/000019 від 28.04.2025 року є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 серпня 2024 року у справі № 120/15468/23 зазначив, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле. Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу. 
Виходячи з відомостей спірного рішення відповідача, митна вартість товару, заявлена декларантом, становила 1 240 555,01 грн (26 180,00 євро * 47,3856), тоді як митна вартість, визначена митним органом за результатами коригування, - 1 458 850,99 грн (30 786,80 євро * 47,3856). 
Таким чином, різниця між митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, скоригованою митним органом, становить: 1 458 850,99 грн – 1 240 555,01 грн = 218 295,98 грн. 
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", а також з урахуванням частини 3 статті 4 цього Закону та застосування коефіцієнта 0,8 при поданні позову в електронній формі, позивач за подання даного позову мав би сплатити судовий збір у розмірі: 3 274,44 грн (218 295,98 грн * 1,5%) * 0,8 = 2 619,55 грн. 
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. 
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 6056,00 грн (а.с.28-29), який в розмірі 2 619,55 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Питання про повернення надмірно сплаченого судового збору в сумі 3 436,45 грн може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір". 
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРА СД" (вул. Любомира Гузара, 68, м. Кропивницький, 25009, ЄДРПОУ 45620122) до Кропивницької митниці (вул. Лавандова, 27-Б, м. Кропивницький, 25030 ЄДРПОУ 44005668) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 року № UA901030/2025/000003/1. 
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.04.2025 року № UA901030/2025/000019.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРА СД" (ЄДРПОУ 45620122) за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці (ЄДРПОУ 44005668) судовий збір в розмірі 2 619,55 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН