ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 квітня 2026 року	Справа №160/3643/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/3643/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 січня 2026 року № 045550032879 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.09.1988 по 10.01.1992 навчання в ПТУ за професією віднесену до Списку № 1, з 14.01.1992 по 01.12.1992, з 10.12.1992 по 20.12.1994, з 15.03.1995 по 29.03.1996, з 01.04.1996 по 30.06.1996, з 27.11.1996 по 21.09.1998 року та період з 25.09.1998 року по 31.12.1998 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 07.12.1992 року, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 29 грудня 2025 року з урахуванням висновків суду. 
В обґрунтування позову зазначено, 29.12.2025 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.01.2026 року № 045550032879 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу за Списком №1. Згідно форми РС-право відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди навчання та проходження строкової військової служби, періоди роботи з 14.01.1992 року по 01.12.1992 року, з 10.12.1992 року по 20.12.1994 року, з 15.03.1995 року по 29.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 30.06.1996 року, з 27.11.1996 року по 21.09.1998 року, з 25.09.1998 року по 31.12.1998 року. Позивач стверджує, що відповідно до записів трудової книжки він має достатній пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/3643/26. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
10.03.2026 року відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що за наслідком розгляду наданого пакету документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу було встановлено, що станом на дату звернення позивач досяг віку 52 роки, страховий стаж склав 34 роки 00 місяців 14 днів, пільговий стаж за Списком №2- 1 рік 11 місяців 17 днів. До пільгового стажу за списком №1 роботи не зараховано періоди з 14.01.1992 року по 01.12.1992 року, з 15.03.1995 року по 29.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 30.06.1996 року та з 27.11.1996 року по 21.09.1998 року, згідно трудової книжки від 07.12.1992 року НОМЕР_2 , оскільки записи в трудовій книжці не містять інформації про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах, проведення атестації робочих місць, що передбачено Наказом №383. Уточнюючі довідки підприємств, які підтверджують спеціальний стаж роботи у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, що передбачено Постановою №637, та інформація про проведення атестації робочих місць не надані. До пільгового стажу роботи не зараховано період з 25.09.1998 року по 31.12.1998 року, оскільки відсутня підстава зарахування до підземного пільгового стажу за Списком №1 професія вантажника вугілля на залізничних вагонах так як професія не є підземною. Також, до пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано період навчання з 01.09.1988 року по 10.01.1992 року згідно диплому від 11.01.1992 року серії НОМЕР_3 , оскільки періоди роботи про пільговий стаж за Списком №1 згідно трудової книжки не підтверджено довідкою пільгового характеру відповідно до пункту 20 Постанови №637. 05.01.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №045550032879 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв?язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком №1 – 10 років.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.12.2025 року звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення від 05.01.2026 року № 045550032879, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.
У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 34 роки 14 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 обчислено згідно даних про спеціальний стаж Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та складає 1 рік 11 місяців 17 днів. ???До пільгового стажу роботи не зараховано періоди з 14.01.1992 року по 01.12.1992 року, з 15.03.1995 року по 29.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 30.06.1996 року та з 27.11.1996 року по 21.09.1998 року згідно трудової книжки від 07.12.1992 року НОМЕР_4 , оскільки записи в трудовій книжці не містять інформації про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах, проведення атестації робочих місць, що передбачено Наказом №383. Уточнюючі довідки підприємств, які підтверджують спеціальний стаж роботи у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, що передбачено Постановою №637, та інформація про проведення атестації робочих місць не надані. До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів.
Позивач, вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії та не зарахування певних періодів навчання, проходження строкової військової служби, роботи до пільгового стажу, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХУ Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна норма закріплена в статті 13 Закону України № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за списком №1 за статтею 114 Закону № 1058-ІV, є належність професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та наявність необхідного страхового та пільгового стажу.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Зазначеній нормі відповідає і пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).
В свою чергу, з метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.
Згідно пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637.
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 встановлено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що довідки, які підтверджують спеціальний трудовий стаж, надаються виключно, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17, ухвалі Касаційного адміністративного суду від 14.04.2020 року №560/3197/19, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року № 216/8709/15-а(2-а/216/17).
Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи, суд зазначає наступне.
Так відповідно до форми РС - право до пільгового стажу позивача зокрема, не зараховано періоди роботи з 14.01.1992 року по 01.12.1992 року, з 15.03.1995 року по 29.03.1996 року, 01.04.1996 року по 30.06.1996 року, з 27.11.1996 року по 21.09.1998 року, з 25.09.1998 року по 31.12.1998 року.
В оскаржуваному позивачем рішенні зазначено, що пільговий стаж роботи позивача не врахований на підставі записів про роботу трудової книжки через відсутність інформації про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах, проведення атестації робочих місць, що передбачено Наказом №383.
Згідно записів №3 - №16, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 6152718 року наявна інформація про працю позивача у спірні періоди.
Однак, відсутні відомості про характер і час виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи тощо, в ній не зазначено про зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у спірний період.
В індивідуальних відомостях про застраховану особу відомості по спеціальному стажу позивача за періоди роботи з 14.01.1992 року по 01.12.1992 року, з 15.03.1995 року по 29.03.1996 року, 01.04.2996 року по 30.01.1996 року, з 27.11.1996 року по 21.09.1998 року, з 25.09.1998 року по 31.12.1998 року відсутні.
Отже, в даному випадку, підтвердженим є лише факт віднесення посади позивача у спірний період до списку №1, чого, за відсутності доказів зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у спірний період та відсутності атестації робочого місця, недостатньо для зарахування такого періоду до пільгового стажу за списком №1.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 2.23 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 27.12.2005 року за № 1566/11846, при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку № 22-1).
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Щодо доводів відповідача про не підтвердження атестації робочих місць за умовами праці, суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41, на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання здійснюється атестація робочих місць.
Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких включено до переліку.
Водночас, виходячи з положень Порядку № 442 та методичних рекомендацій № 41 особа, яка працює на посаді чи за професією, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №398/2728/16-а та №678/65/17.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З огляду на викладене, відсутність в трудовій книжці відомостей про атестацію робочого місця позивача не може мати наслідком позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах у зв`язку із незарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на підприємстві, відомості про атестацію робочого місця на якому відсутні.
Втім, варто зауважити, що Верховний Суд в постанові по справі 216/8709/15-а (2а/216/17) зазначив, що відсутність відомостей про характер умов праці та про зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день у спірний період унеможливлює підтвердження права позивача на пенсію на пільгових умовах. 
Зазначений висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 22.10.2025 року по справі 200/7392/24.
Таким чином, як вже зазначено судом вище, задля визначення на підставі трудової книжки зайнятості на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, записи про роботу мають містити повне найменування професії чи посади, яку обіймала особа, що звертається із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, характеристик умов праці, що надають можливість однозначно ідентифікувати таку зайнятість як роботу, яка надає право на призначення пенсії на пільгових умовах та відомості про зайнятість повний робочий день на таких роботах.
Наявні в трудовій книжці записи про роботу не містять вказівки про зайнятість позивача на таких роботах протягом повного робочого дня.
В даному випадку, позивачем не наведено та не підтверджено жодними доказами неможливість отримання та надання ним до пенсійного органу довідки про підтвердження пільгового стажу роботи.
Також, позивач не звертався до комісії пенсійного органу з метою підтвердження пільгового стажу, у випадку ліквідації підприємства на якому він працював та не заявляв про наявність свідків які можуть підтвердити спільну з позивачем роботу. В свою чергу, підтвердження пільгового стажу роботи свідками передбачено першочергово у випадку розгляду комісією питання підтвердження окремих періодів стажу пенсіонера.
Таким чином, суд вважає, що записи трудової книжки позивача про роботу з 14.01.1992 року по 01.12.1992 року, з 10.12.1992 року по 20.12.1994 року, з 15.03.1995 року по 29.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 30.06.1996 року, з 27.11.1996 року по 21.09.1998 року, з 25.09.1998 року по 31.12.1998 року не є достатніми для встановлення зайнятості позивача на роботах чи за професією, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на що зазначені періоди можуть бути враховані до пільгового стажу за умови надання додаткових документів. З огляду на таке, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача про неможливість врахування цих періодів до пільгового стажу позивача на підставі доданих позивачем до заяви документів.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1988 року по 10.01.1992 року та періоду проходження строкової військової служби з 10.12.1992 року по 20.12.1994 року, суд зазначає наступне.
Відповідачем не було надано оцінку та не зазначено в оскаржуваному рішенні причини неврахування до пільгового стажу періоду навчання та періоду проходження строкової військової служби позивача.
Згідно пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Період навчання позивача у Середньому професійно-технічному училищі - 86 м. Сніжне
підтверджується записами трудової книжки та копією диплому серії НОМЕР_3 від 11.01.1992 року, в якому вказано, що він закінчив повний курс професійно-технічного училища середньої освіти за професією «машиніст електровозу підземний».
Професійно-технічна освіта є складовою системи освіти України. Професійно-технічна освіта спрямована на формування у громадян професійних знань, умінь, навичок, розвиток духовності, культури, відповідного технічного, технологічного і екологічного мислення з метою створення умов для їх професійної діяльності. Професійно-технічна освіта здобувається у професійно-технічних навчальних закладах.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 Закону України «Про професійну-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з записами в трудовій книжці позивача, останній почав працювати машиністом електровоза підземним IV розряду 14.01.1992 року, тобто менше ніж через три місяці після закінчення навчання, отже, останнім дотримано вимоги статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту».
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до відомостей з трудової книжки серії НОМЕР_2 , військового квитка серії НОМЕР_5 , позивач проходив строкову військову службу з 10.12.1992 року по 20.12.1994 року.
Водночас, період навчання з 01.09.1988 року по 10.01.1992 року (3 роки, 4 місяці, 10 днів) та період військової служби в армії з 10.12.1992 року по 20.12.1994 року (2 роки, 11 днів), які позивач просить зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, перевищують наявний стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не було надано оцінку та не було обґрунтовано підстав неврахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та відповідно не надано оцінку факту перевищення таких періодів наявному пільговому стажу за списком №1.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, не було зараховано до пільгового стажу позивача окремі періоди навчання та проходження строкової військової служби, без зазначення підстав для такого неврахування, що стало підставою для передчасного прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.01.2026 року № 045550032879 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Як було зазначено вище, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В даному випадку, враховуючи вимоги частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2025 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1331,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 05.02.2026 року.
Отже, судовий збір у розмірі 1331,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, м. Слав`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.01.2026 року № 045550032879 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2025 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська